# Пересварка Лок╕

Мудрий Семунд

Лок╕ псу╓ богам вечерю, вбива╓ слуг Ег╕ра ╕ взагал╕ поводиться вкрай асоц╕ально, за що зрештою отриму╓ належне. Здорова доля гумору - присутня.

Пересварка Лок╕


Про Ег╕ра ╕ бог╕в


Ег╕р, ╕нше ╕м'я якого - Гюм╕р, запросив ас╕в до свого об╕йстя пити пиво, бо отримав великого пивного котла, про що вже було сказано. На те частування прибув Од╕н та його дружина Фр╕гг. Тор не прийшов, бо перебував на сход╕. Натом╕сть прийшла С╕в, його дружина, а також Браг╕ та його ж╕нка ╤дунн. Був там ╕ Тюр, в╕н зробився одноруким, - вовк Фенр╕р в╕дкусив йому руку, коли на нього накладали пута. Були там Ньорд ╕ його дружина Скад╕, Фрейр ╕ Фрейя, В╕дар син Од╕на, Лок╕ та слуги Фрейра, Бюггв╕р ╕ Бейла. Багато з╕бралося там ас╕в та альв╕в. Ег╕р мав двох слуг, то були Ф╕мафенг ╕ Ельд╕р. Сяюче золото промен╕ло блиском. Пиво саме собою лилося в чарки, ╕ панувала там велика приязнь. Гост╕ дуже схвально казали, як╕ чудов╕ в Ег╕ра слуги. Лок╕ набридло це слухати, ╕ в╕н убив Ф╕мафенга. Тод╕ аси почали трусити щитами ╕ кричати на Лок╕. Той п╕шов соб╕ до л╕су, а гост╕ продовжили бенкетувати.

Згодом Лок╕ повернувся ╕ зустр╕в надвор╕ Ельд╕ра. Лок╕ мовив йому:


1

"Скажи-но, Ельд╕ре,

перше н╕ж зробиш

крок хоч один,

про що у садиб╕

мову за пивом

сильн╕ ведуть?"


Ельд╕р мовив:


2

"Про зброю свою

╕ своï перемоги

сильним ╕деться;

з ас╕в та альв╕в,

жоден тебе

другом не кличе".


Лок╕ мовив:


3

"Мушу п╕ти

в Ег╕ра зали,

гляну на пир;

гам╕р ╕ сварку

асам вчиню,

мед з г╕ркотою зм╕шаю".


Ельд╕р мовив:


4

"Знай же, як п╕деш

в Ег╕ра зали,

глянеш на пир,

лайку ╕ наклеп,

що вивергнеш ти

на священних бог╕в,

до рота тоб╕ ж заштовхають".


Лок╕ мовив:


5

"Знай же ти, Ельд╕р,

як станемо ми

гостромовно змагатись,

буду багатшим

я на в╕дпов╕д╕,

як будеш балакати дал╕".


Потому Лок╕ рушив до чертогу. Гост╕ все ще сид╕ли там. Побачивши, хто прийшов, ус╕ замовкли. Лок╕ проказав:


6

"Спраглий, прибув я

до зал╕в оцих,

Лофт, ╕здалеку,

ас╕в прошу

про дар лиш один -

гарного випити меду.


7

Чого ж мовчите,

могутн╕ боги,

слова не мовите?

С╕дати до столу

звел╕ть ви мен╕ на пиру

чи геть прожен╕ть!"


Браг╕ мовив:


8

"С╕сти до столу тебе

на пир не запросить

жоден ╕з ас╕в,

бо в╕дають аси,

кого на весел╕ бенкети

просити не варто".


Лок╕ мовив:


9

"Чи пам'ята╓ш ти, Од╕не,

ми в давнину

зм╕шали кров нашу?

Пива-бо пити,

казав ти, не стану,

якщо не наллють нам обом".


Од╕н мовив:


10

"В╕даре, встань,

хай вовчий батько

сяде до пиру,

щоб згодом нас Лок╕

словом лихим не назвав

у Ег╕ра залах".


В╕дар п╕дв╕вся й п╕дн╕с Лок╕ чарку, але той, перш н╕ж пити, звернувся до ас╕в:


11

"Шана вам, аси,

шана й ас╕ньям,

╕ вс╕м можновладним богам -

кр╕м ╓дного з ас╕в,

що с╕в пом╕ж ╕нших,

Браг╕, на лавц╕".


Браг╕ мовив:


12

"Коня ╕ меча

дам я тоб╕,

ще й персня тоб╕ сплатить Браг╕,

щоб згодом ти асам

╜валт не вчинив,

гн╕ву бог╕в не накликав!"


Лок╕ мовив:


13

"Персня й коня, -

дарунк╕в обох, -

Браг╕, в╕д тебе не буде;

з ас╕в та альв╕в,

нин╕ присутн╕х,

в бою ти задку╓ш

╕ битв уника╓ш".


Браг╕ мовив:


14

"Певен, коли би

не тут ми з╕йшлися,

не в Ег╕ра залах,

главу вже твою

я тримав би в руц╕,

сплатив би ти нею за наклеп".


Лок╕ мовив:


15

"Завзятий ти сидячи,

та геть не такий ти на д╕л╕,

Браг╕, сид╕ння прикраса!

Битись рушай,

щоб явити звитягу,

не звол╕ка╓ см╕ливий".


╤дунн мовила:


16

"Прошу я, Браг╕,

р╕дних д╕тей

╕ вс╕х усиновлених,

╕ тебе, Лок╕,

сл╕в не казати лихих

у Ег╕ра залах".


Лок╕ мовив:


17

"Мовчала б ти, ╤дунн,

бо з жон ти ус╕х

до муж╕в найпожадн╕ша,

руки твоï

лаг╕дно пестили

брата убивцю твого".


╤дунн мовила:


18

"Прикрого слова

я Лок╕ не мовила

в Ег╕ра залах;

Браг╕ я втишити,

п'яного мужа,

вол╕ю ╕ сварку згасити".


Гевьон мовила:


19

"Чом асам обом,

нин╕ присутн╕м,

гостромовно змагатись?

В╕да╓ Лок╕,

що в╕н жарт╕вник,

у шан╕ в бог╕в".


Лок╕ мовив:


20

"Мовчала б ти, Гевьон,

бо нин╕ згадаю,

як ти оганьбилась:

гарний хлопчина

тоб╕ дав намисто,

а ти його пестила".


Од╕н мовив:


21

"Сказився ти, Лок╕,

чи з глузду ти з'ïхав,

коли Гевьон гн╕в виклика╓ш,

бо дол╕ спрадавна,

гадаю я, вс╕ ïй в╕дом╕,

так само й мен╕".


Лок╕ мовив:


22

"Мовчав би ти, Од╕не,

по чест╕ не можеш

ти славу д╕лити м╕ж люди;

часто дару╓ш

ти перемогу

людям негодним".


Од╕н мовив:


23

"Знай же, якщо я

даю перемогу

людям негодним,

то ти в╕с╕м зим

сид╕в п╕д землею,

кор╕в ти доïв,

народив ти д╕тей,

гадаю, ж╕ноча то сутн╕сть".


Лок╕ мовив:


24

"А ти, я скажу,

сид╕в на Самсеï,

в бубон ти бив, наче вельва,

в╕дьм╕ под╕бно,

шаманив м╕ж люди,

гадаю, ж╕ноча то сутн╕сть".


Фр╕гг мовила:


25

"Що вам судилося,

б╕льше не варто

про те говорити,

що дво╓ ас╕в

здавна робили,

то справи минул╕".


Лок╕ мовив:


26

"Мовчала б ти, Фр╕гг,

ти Фьоргуна дочка

╕ ма╓ш ти вдачу

жадати муж╕в,

бо В╕л╕ та Ве

В╕др╕ра ж╕нка

обох об╕ймала".


Фр╕гг мовила:


27

"Знай же, як був би з╕ мною

в Ег╕ра залах

под╕бний до Бальдра,

ти не п╕шов би

в╕д ас╕в син╕в,

не зв╕давши гн╕ву його".


Лок╕ мовив:


28

"Вол╕╓ш ти, Фр╕гг,

почути в╕д мене

жорсток╕ слова:

через пораду

мою ти не бачиш

Бальдра, сидячого в зал╕".


Фрейя мовила:


29

"Сказився ти, Лок╕,

прикр╕ слова

мовив ти нин╕;

дол╕, гадаю я,

вс╕ зна╓ Фр╕гг,

хоча лиш соб╕ пов╕ря╓".


Лок╕ мовив:


30

"Мовчала б ти, Фрейе,

тебе добре знаю,

яка ти паскудна:

з ас╕в та альв╕в,

нин╕ присутн╕х,

кожному ти в╕ддалася".


Фрейя мовила:


31

"Злий тв╕й язик,

гадаю, на тебе

нещастя накличе;

гн╕в на тоб╕

ас╕в та ас╕нь,

сумним ти додому поïдеш".


Лок╕ мовив:


32

"Мовчала б ти, Фрейе,

в╕дьмо, зам╕шана

в блуд╕ велик╕м,

з братом твоïм,

богом прегарним,

заскочили Фрейю -

перд╕ла в╕д страху".


Ньорд мовив:


33

"То не б╕да,

хай би й заскочили

д╕ву, як з мужем кохалась;

г╕рше, як ас боязливий,

що д╕тей народив,

тут нин╕ з'явився".


Лок╕ мовив:


34

"Мовчав би ти, Ньорде,

був ти на сх╕д

заручником сланий богами;

Хюм╕ра дочки

дзюрили в рота тоб╕,

н╕би в корито".


Ньорд мовив:


35

"Так то було,

що був я на сх╕д

заручником сланий богами,

та сина я маю,

люди шанують його

╕ аси вважають достойним".


Лок╕ мовив:


36

"Год╕ вже, Ньорде,

нема чим хвалитись!

Не стану ховати надал╕:

з сестрою сво╓ю

ти сина зробив,

то д╕ло негодне".


Тюр мовив:


37

"Фрейр ╓ найкращим

з воïн╕в к╕нних

в ас╕в чертогу;

в╕н д╕в не печалив,

ан╕ ж╕нок,

╕ в╕дпускав полонених".


Лок╕ мовив:


38

"Мовчав би ти, Тюре,

н╕коли не м╕г ти

миру укласти м╕ж люди;

правицю свою,

скажу я, ти втратив

у Фенр╕ра пащ╕".


Тюр мовив:


39

"Руку я втратив,

а ти - Хродв╕тн╕ра;

кепсько обом нам;

ма╓ лежати

зв'язаний вовк,

чекати на гибель бог╕в".


Лок╕ мовив:


40

"Мовчав би ти, Тюре,

дружина твоя

сина родила в╕д мене;

майна чи грошей

н╕коли не мати тоб╕

в╕д мене за те╓, нещасний".


Фрейр мовив:


41

"Вовка я бачив,

лежати йому край потоку,

доки св╕т не загине;

поряд ╕з ним,

коли не замовкнеш,

зв'язаний ляжеш, злодюго!"


Лок╕ мовив:


42

"Златом купив ти

Гюм╕ра дочку,

в╕ддав ╕ меча;

Муспелля сини

поскачуть над Мюркв╕дом,

а ти, жалюг╕дний,

битися з ними не зможеш".


Бюггв╕р мовив:


43

"Знай же, як був би я р╕вним

родом до ╤нгунар-Фрейра,

що в зал╕ щаслив╕й сидить,

на клапт╕ мал╕

порвав би я ╜аву паскудну

та й викинув геть".


Лок╕ мовив:


44

"Що за др╕бнота

тут крутить хвостом

╕ гр╕зно сопе?

Скарги пост╕йн╕

слуха╓ Фрейр

й бурчання з-п╕д жорнову".


Бюггв╕р мовив:


45

"Бюггв╕р я звуся,

спритним прозвався

я м╕ж бог╕в ╕ людей;

тим я пишаюсь,

що з Хрофта синами

п'ю в цих чертогах".


Лок╕ мовив:


46

"Мовчав би ти, Бюггв╕р,

не вм╕в ти н╕коли

гостей частувати;

тебе ж у солом╕,

у клун╕ знайшли,

як б╕й розпочався".


Хеймдалль мовив:


47

"П'яний ти, Лок╕,

пив забагато,

чом не замовкнеш?

Той, хто напився,

власним словам

уже не господар".


Лок╕ мовив:


48

"Мовчав би ти, Хеймдалль,

з давн╕х-давен

життя тво╓ кепське:

з мокрою спиною

ма╓ш стояти

на варт╕ бог╕в".


Скад╕ мовила:


49

"Веселий ти, Лок╕,

та недовго тоб╕

тут забавлятись,

тому що до скел╕

боги прив'яжуть

кишками тебе

сина твого

╕нистохладного".


Лок╕ мовив:


50

"Затям, як до скел╕

боги прив'яжуть

кишками мене

сина мого

╕нистохладного,

то першим й останн╕м

був я в загибел╕

Тьяц╕ зам╕шаний".


Скад╕ мовила:


51

"Знай, як останн╕м ╕ першим

був ти в загибел╕

Тьяц╕ зам╕шаний,

в дом╕ та в серц╕

мо╓му назавжди

ти холод зустр╕неш".


Лок╕ мовив:


52

"Слова весел╕ш╕

казала ти Лауфей сину,

як ми об╕ймались на л╕жку;

то варто згадати,

як ми почнемо

вчинки ганебн╕ л╕чити".


Тод╕ вийшла С╕в, п╕днесла Лок╕ чарку холодного меду ╕ мовила:


53

"Здоровим будь, Лок╕,

чарку в╕зьми,

повную меду старого,

стримай себе,

й мене серед ас╕в

ти не ганьби".


В╕н узяв р╕г з питвом ╕ хильнув.


54

"╢дину тебе

не став би ганьбити,

коли б ти з чужими не зналась;

знаю одного,

╕ в тому я певен,

з ким зрадила Тору, -

то був злобний Лок╕".


Бейла мовила:


55

"Гори тремтять,

гадаю, то ïде

додому Хлорр╕д╕;

гн╕вом своïм

спинить облуду

пом╕ж бог╕в".


Лок╕ мовив:


56

"Мовчала б ти, Бейло,

ти Бюггв╕ра ж╕нка

╕ згусток мерзоти;

д╕вка безр╕дна

м╕ж ас╕в сидить;

брудна ти холопка".


Тод╕ ув╕йшов Тор ╕ сказав:


57

"Мовчи, боягузе,

╕накше м╕й молот,

Мьолльн╕р могутн╕й,

мову завершить;

пагорб на плечах

твоïх рознесу,

╕ краю життя доб╕жить".


Лок╕ мовив:


58

"Нин╕ д╕стався

сюди Йорд нащадок;

чого гарячку╓ш ти, Торе?

Не будеш таким ти р╕шучим,

як матимеш битись ╕з вовком,

що мусить загризти С╕гфадра".


Тор мовив:


59

"Мовчи, боягузе,

╕накше м╕й молот,

Мьолльн╕р могутн╕й,

мову завершить;

закину тебе я

вгору й на сх╕д,

де ╕ людей не побачиш".


Лок╕ мовив:


60

"Виправами сх╕дними

завжди своïми

ти хвалишся, Торе, -

згадай рукавицю,

в яку заховався, герою,

наче ти вже не Тор".


Тор мовив:


61

"Мовчи, боягузе,

╕накше м╕й молот,

Мьолльн╕р могутн╕й,

мову завершить;

правиця моя

тебе познайомить

╕з Хрунгн╕ра смертю

╕ ноги тоб╕ полама╓".


Лок╕ мовив:


62

"Жити мен╕

ще довго судилося,

тож не погрожуй мен╕;

м╕цно мотузку

Скрюм╕р затяг,

харчу не мав ти,

пухнув од голоду".


Тор мовив:


63

"Мовчи, боягузе,

╕накше м╕й молот,

Мьолльн╕р могутн╕й,

мову завершить;

Хрунгн╕ра вбивця

тебе попровадить у Хель

п╕д браму мерц╕в".


Лок╕ мовив:


64

"Мовив я асам,

асовим д╕тям сказав

все, що я думав,

тепер ти прийшов,

я ж геть подамся,

бо вчиниш ти б╕йку.


65

Пива ти, Ег╕р,

чимало зварив

для цих посиденьок;

хай же те пиво,

╕ все, що в господ╕,

плом╕нь поглине,

спину тоб╕ обпече".


Про Лок╕


П╕сля того Лок╕ ховався у подоб╕ лосося на водоспад╕ Франангер. Там його вп╕ймали аси. Лок╕ було зв'язано нутрощами його сина Вал╕, а його сина Нарв╕ перетворили на вовка. Скад╕ взяла гадюку ╕ пов╕сила ïï перед обличчям Лок╕; на нього крапала отрута. С╕гюн, ж╕нка Лок╕, сидить поруч ╕ трима╓ глек п╕д зм╕юкою. Коли глек переповню╓ться, вона вилива╓ отруту, а крапл╕ падають на Лок╕. Тод╕ його хапають так╕ сильн╕ корч╕, що земля здрига╓ться. Нин╕ люди звуть це землетрусом.


Прим╕тки ╕ коментар╕


Ця п╕сня, як виплива╓ з ïï назви, в╕дноситься до жанру п╕сень-пересварок. Лок╕ - божество полум'я, чар╕в, веселощ╕в, п╕дступу, хитрощ╕в ╕ взагал╕ р╕зних, як би ми тепер сказали, "контркультурних" витребеньок, - не добираючи сл╕в, ганьбить ас╕в ╕ ас╕н╕й. Перепада╓ також присутн╕м ванам, господарю об╕йстя Ег╕ру та ïхн╕м слугам. Тут в╕н вповн╕ розкрива╓ свою асоц╕альну, марг╕нальну, тр╕кстерську, нав╕ть зловорожу, хтон╕чну природу. В╕н явно провоку╓ конфл╕кт, зводячи нан╕вець будь-як╕ спроби мирного залагодження ситуац╕ï, що виникла з його вини. Ця його очевидна асоц╕альн╕сть завжди викликала у мене гострий ╕нтерес. Адже Лок╕ - божество, як не крути, з╕ стану ас╕в, а також, незважаючи на поз╕рну тр╕кстерн╕сть, ╓ одним ╕з головних культурних героïв скандинавськоï м╕фолог╕ï. Тим не менш, у ритуальн╕й традиц╕ï п╕вн╕чних язичник╕в культ Лок╕ в╕дсутн╕й як такий.

Пояснити це можна х╕ба тим, що Лок╕ тракту╓ться як т╕нь, криве в╕ддзеркалення Од╕на, якому в╕н доводиться кревним братом ╕ маг╕чно ╓диносущний ╕з ним. ╤ якщо йотуни вт╕люють просто хтонос, хаос, ворож╕ сили природи, принципово чуже культурне поле, то образ Лок╕ акумулю╓ марг╕нальн╕ прояви саме людськоï вдач╕, психолог╕ï, культури. В╕н, сильно спрощуючи, вз╕рець того, яким може бути ас (чи й людина), але яким НЕ МА╢ бути - ан╕ божество, ан╕, в першу чергу, смертна людина, коли не хоче зруйнувати всесв╕т. Бо варто нагадати, що в годину Рагнарьок Лок╕ в╕дведено геть не останню роль.

Цей його особливий статус - "лихий близнюк" Од╕на - поясню╓, до реч╕, чому н╕хто з ас╕в чи ван╕в, присутн╕х на веч╕рц╕ в Ег╕ра, не встав ╕ не надавав йому по пиц╕. Н╕хто не був р╕вним йому за статусом. Сам же Од╕н також не м╕г силом╕ць впливати на свого кревного брата. ╤ лише поява Тора - захисника бог╕в ╕ людей, охоронця родового вогнища, вт╕лення всього, сказати би, людського, правильного, патр╕архального, статусного, тобто абсолютна протилежн╕сть Лок╕ - змусила останнього припинити сварку ╕ п╕ти геть. У цей момент Лок╕ остаточно втрача╓ зв'язок ╕з народом ас╕в ╕ переходить на "трольський б╕к сили".

Характерно, що бог╕в Лок╕ звинувачу╓ у боягузтв╕ й "ж╕нкопод╕бност╕" (статевих збоченнях), а ж╕нок у розпуст╕, тобто ставить п╕д сумн╕в статус кожного окремого божества. Вт╕м, варто одразу ж зауважити, що, окр╕м спец╕ально прокоментованих випадк╕в, ц╕ закиди не п╕дтверджуються ╕ншими джерелами, тож ïх можна вважати дошкульними вигадками Лок╕.

Б╕льш╕сть досл╕дник╕в в╕дносять час створення "Пересварки Лок╕" до язичницькоï доби.


...╕нше ╕м'я якого - Гюм╕р, - чи це той Гюм╕р, що згаду╓ться у "Промовах Ск╕рн╕ра", нев╕домо. Радше за все, це просто зб╕г ╕мен.

...як про це вже було сказано - а саме у "П╕сн╕ про Хюм╕ра".

...Тор (...) перебував на сход╕, - тобто у чергов╕й виправ╕ у Йотунхейм.

Браг╕ - див. строфу 44 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тку до неï.

╤дунн - "Та, що в╕дновлю╓", володарка золотих яблук життя, що омолоджують бог╕в. Якби аси не вживали ц╕ фрукти, то вже давно би постар╕ли й повмирали.

Тюр - див. строфу 3 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тку до неï. Про його нефортунний трапунок ╕з Фенр╕ром треба розпов╕сти окремо. Фенр╕р, будучи сином аса Лок╕, виховувався в Асгард╕. Але, будучи вовком, вже замолоду виявляв своï хиж╕ ╕нстинкти; кр╕м того, було пророцтво, що цей милий вовчик змегелить сонце. Тож, щоб в╕дтягти ту катастрофу, боги вир╕шили зв'язати його. Вбити, певно, не могли: не хот╕ли осквернити св╕й д╕м кров'ю, але й в╕дпускати було неможливо. Але зв'язати Фенр╕ра було нелегко: в╕н розривав будь-як╕ ремен╕ й ланцюги. Зрештою як╕сь майстри-дверги виготовили пута з голосу риби, корен╕в г╕р, ж╕ночоï бороди, звуку крок╕в киц╕ та ще не пам'ятаю чого. Та Фенр╕р не хот╕в прим╕ряти ту обновку. Хай би, мовляв, хто ╕з вас покладе мен╕ руку в пащу. Раптом я не зможу роз╕рвати ц╕ пута, а ви не схочете мене зв╕льнити. Зголосився Тюр. Фенр╕ра було знерушено, зв╕льняти його, ясна р╕ч, н╕хто ╕ не думав, а що в╕н одгриз Тюров╕ руку, н╕кого сильно не хвилювало.

От я подумав: адже Тюр шанувався ╕ як божество закону. Елл╕нська Фем╕да мала пов'язку на очах, тобто у давн╕х грек╕в закон був незрячий, а на п╕вноч╕ - однорукий. Мабуть, не важко здогадатись, яке соц╕альне явище вт╕люють под╕бн╕ образи?..

Ньорд - див. строфу 38 "Бес╕ди з Вафтрудн╕ром" ╕ прим╕тку до неï.

Скад╕ - див. строфу 11 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тку до неï.

Фрейр - див. строфу 5 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тку до неï.

Фрейя - див. строфу 14 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тку до неï.

В╕дар - див. строфи 55 "Пророцтва Вельви", 53 "Промов Вафтрудн╕ра", 17 "Промов Гр╕мн╕ра" ╕ прим╕тки до них.

Бюггв╕р - слуга Фрейра, ╕мов╕рно - з роду ван╕в, в╕дгом╕н старого культу покровителя пос╕в╕в.

Бейла - служниця Фрейра, також, ╕мов╕рно, з роду ван╕в, в╕дгом╕н старого культу покровительки скотарства.

Ф╕мафенг (Fimafeng) - досл. "Спритний на здобич".

Ельд╕р (Eldir) - в╕д Eld, себто хатн╓, родинне вогнище. Можливий вар╕ант перекладу - кухар.


6. Лофт - Лок╕.


9. зм╕шали кров нашу - цебто побраталися. Натяк на як╕сь сп╕льн╕ пригоди Од╕на ╕ Лок╕, сюжети яких не д╕йшли до нас, але свого часу ц╕лком ╕мов╕рно ╕снували в нордичн╕й традиц╕ï.


10. вовчий батько - батько вовка Фенр╕ра, Лок╕.


13. Лок╕ ма╓ сумн╕ви щодо платоспроможност╕ Браг╕, позаяк той, на його думку, боягуз, ╕ не може мати здобич╕, з якоï в╕ддасть персня, коня ╕ тим паче - меча.


19. Гевьон - богиня, що, зг╕дно з данським переказом, переорала чотирма волами, на яких обернулися ïï сини, землю коло Швец╕ï, внасл╕док чого утворився остр╕в Зеланд╕я. ïï ╕м'я сп╕взвучно з назвою ╕ншого данського острову, Фюн, отже, в╕дорала в╕д Швец╕ï не лише Зеланд╕ю.


23. Подробиц╕ б╕ограф╕ï Лок╕, що викладено у ц╕й строф╕, з ╕нших джерел нев╕дом╕.


24. Самсей - данський остр╕в коло Фюну. Чи справд╕ Од╕н там чаклував, ╕нш╕ джерела не п╕дтверджують. Може, це натяк на данське поселення Оденсе ("Остр╕в Од╕на")? Хай там як, звинувачення у чаклуванн╕ для чолов╕ка було досить образливим, позаяк чари вважалися справою суто ж╕ночою. ╤нша справа, що Од╕н - взагал╕ "шаманське" божество, тому звинувачення Лок╕ дещо, сказати би, "мимо каси".


26. В╕л╕ та Ве - брати Од╕на. За чна, хоч ╕ поетична об╕цянка вбити Лок╕ при нагод╕.


28. ...через пораду // мою ти не бачиш // Бальдра - див. прим╕тку до строфи 31 'Пророцтва Вельви'. Лок╕ дав сл╕пому Хедов╕ недобру пораду.


32. Факт ╕нцестуального зв'язку м╕ж Фрейром ╕ Фрейею з ╕нших джерел нев╕домий. ╤нша справа, що обидва ц╕ божества за походженням вани, чий культ на думку досл╕дник╕в сяга╓ час╕в матр╕архату, тож, можливо, там ╕нцест не був табуйований.


...перд╕ла (frata, вар╕ант - freta) - звуконасл╕дуюче слово, буквальний переклад якого, даруйте, саме такий. Як бачимо, Лок╕ таки не розводить церемон╕й.


34. Ньорд ╕ справд╕ був заручником, але не в Хюм╕ра, а в ас╕в, тож н╕хто йому в рота не дзюрив, як би того не хот╕лося Лок╕.


36. Щодо походження Фрейра ╕ Фрейï ╓ дв╕ верс╕ï, за одн╕╓ю ïх народила Скад╕, за ╕ншою ж Скад╕ п╕сля шлюбу з Ньордом стала ïхньою мачухою, а на св╕т ïх породила р╕дна сестра Ньорда. Проте, зважаючи на 'етн╕чну приналежн╕сть' цих бог╕в до ван╕в, це не такий уже сором (див. прим╕тку до строфи 32).


39. Хродв╕тн╕р - вовк Фенр╕р, син Лок╕.


42. Златом купив ти // Гюм╕ра дочку, // в╕ддав ╕ меча, - натяк на сюжет 'Промов Ск╕рн╕ра'. Проте меча свого, 'нищити здатного // йотун╕в р╕д (...) як мудрий ним волод╕╓', Фрейр в╕ддав не красун╕ Герд ╕ не ïï батьков╕, а власне Ск╕рн╕ру, а той ще й погрожував ним Герд. Можливо, Ск╕рн╕р того меча привласнив, загубив чи взагал╕ продав ╕ пропив?

Муспелля сини - див. строфу 51 'Пророцтва Вельви' ╕ прим╕тку до неï.

Мюркв╕д (Myrkvið) - досл. 'Л╕с мороку' десь на п╕вдн╕, що в╕дмежову╓ св╕ти людей та бог╕в од зловорожого зовн╕шнього простору. Можливий натяк на колись неозор╕ л╕си Центральноï ╢вропи, що в╕докремлювали германц╕в в╕д римського св╕ту й гун╕в.


43. ╤нгунар-Фрейр - Фрейр Господар ╤нгвеон╕в. ╤нгвеони - зах╕дно-германська народн╕сть. Фрейра вони шанували п╕д ╕менем ╤нгв╕ чи ╤нгвар (пор. наше ╤гор) ╕ вважали своïм предком.


44. ...з-п╕ж жорнову - натяк на рабську працю та в╕дпов╕дний статус Бюггв╕ра.


48. Хеймдалль - див. прим╕тку до строфи 1 'Пророцтва Вельви'.


49. ...╕нистохладного (hrímkalda) - сталий еп╕тет йотун╕в.


50. Тьяц╕ - батько Скад╕ (див. строфу 19 'П╕сн╕ про Харбарда' ╕ прим╕тку до неï).


51. ...ти холод зустр╕неш - недвозначна, хоч ╕ поетична об╕цянка вбити Лок╕ при нагод╕.


54. Натяк на подружню зраду С╕в м╕ститься у строф╕ 48 "П╕сн╕ про Харбарда".


55. Хлорр╕д╕ - досл. "Гн╕вноревучий", еп╕тет Тора.


57. пагорб на плечах (herða klett) - кенн╕нг на позначення голови.


58. Йорд нащадок - Тор. Йорд (вона ж Фьоргун) - йотунка, досл. "Земля", коханка Од╕на ╕ мат╕р Тора.

...з вовком, // що мусить загризти С╕гфадра, - йдеться, вже вкотре, про Фенр╕ра. С╕гфадр ("Батько Перемоги") - Од╕н.


60. Про сюжет ╕з рукавицею див. строфу 26 "П╕сн╕ про Харбарда" ╕ прим╕тку до неï.


61. ...правиця моя // тебе познайомить // ╕з Хрунгн╕ра смертю (hendi inni hægri // drep ek þik Hrungnis bana) - досл. "рукою мо╓ю правою знищу я тебе Хрунгн╕ровим убивцею". Даруйте перекладацьку вольн╕сть.

Хрунгн╕ра смерть - Мьолльн╕р, громовий молот Тора. Хрунгн╕р - велетень, якого вбив Тор. Докладн╕ше про цей подвиг можна прочитати у "Молодш╕й Едд╕".


Водоспад Франангер - у Франангерф╕орд╕, Норвег╕я.


Лок╕ було зв'язано нутрощами його сина Вал╕, а його сина Нарв╕ перетворили на вовка, - власне, за ╕ншою верс╕╓ю спочатку Нарв╕ перетворили на вовка, той роз╕рвав Вал╕ жив╕т, аж пот╕м боги витягли з нещасного кишки ╕ зв'язали ними Лок╕, який мусив на те все дивитись.

Ото дожартувався...