# Святе письмо

Михаил Георгиевич Мурашкин

Святе Письмо - зб╕рка текст╕в "Храма Споконв╕чного знання Бога". В цю зб╕рку входить саме Святе Письмо, як текст який перекладений з п╕ктограф╕чного письма, а також тексти як╕ в╕дображають ф╕лософ╕ю ╕ ритуал Храма. Корисну медитативну практику можна знайти у Святому Письм╕ р╕зних рел╕г╕й. Важливий момент медитативно╖ практики - це засв╕дчення сво╖х спонукань. Святе Письмо ма╓ техн╕ку медитативно╖ практики. Тому буде корисно широкому колу читач╕в, як╕ ц╕кавляться рел╕г╕йною культурою.

СВЯТЕ ПИСЬМО


СВЯТЕ ПИСЬМО


Днiпро


Видано Храмом Споконв╕чного знання Бога


2017


СВЯТЕ ПИСЬМО. - Дн╕про: "Храм Споконв╕чного знання Бога", 2017. - 58 с.


Святе Письмо - зб╕рка текст╕в "Храма Споконв╕чного знання Бога". В цю зб╕рку входить саме Святе Письмо, як текст який перекладений з п╕ктограф╕чного письма, а також тексти як╕ в╕дображають ф╕лософ╕ю ╕ ритуал Храма.

Корисну медитативну практику можна знайти у Святому Письм╕ р╕зних рел╕г╕й. Важливий момент медитативно╖ практики - це засв╕дчення сво╖х спонукань.

Святе Письмо ма╓ техн╕ку медитативно╖ практики. Тому буде корисно широкому колу читач╕в, як╕ ц╕кавляться рел╕г╕йною культурою.


Ус╕ права захищен╕. Н╕яка частина дано╖ книги не може бути в╕дтворена в яко╖ б не було форм╕ без письмового дозволу кер╕вництва "Храма Споконв╕чного знання Бога".


No Храм Споконв╕ного

знання Бога, 2017


СВЯТЕ ПИСЬМО

_______________________


Не м╕няй св╕й стан.

Не вбивай живе.

Засв╕дчуй сво╖ спонукання.

Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде.


СВЯТЕ ПИСЬМО ведийц╕в, русин╕в, вогнепоклонник╕в (язичник╕в).


***


Не м╕няй св╕й стан. Ой, Див, Ладо!

Не вбивай живе. Ой, Жив, Жива, Живий!

Засв╕дчуй сво╖ спонукання. О Бог, Доля, Око!

Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде. О Ир╕й, О ...!


***


Не м╕няй св╕й стан. О ...!

Не вбивай живе. О ...!

Засв╕дчуй сво╖ спонукання. О ...!

Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде. О ...!


Коментар СВЯТОГО ПИСЬМА "Храма Споконв╕чного Знання Бога".


***


Не м╕няй св╕й природний стан духу, не приймай в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓.

Не вбивай життя.

Засв╕дчуй все, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, отрима╓ш безсмертя.

Передавай ц╕ знання ╕ншим. ╤ життя в╕чне буде.


***


Не м╕няй св╕й природний стан духу, не приймай в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓. Ой, Див, Ладо!

Не вбивай життя. Ой, Жив, Жива, Живий!

Засв╕дчуй все, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, отрима╓ш безсмертя. О Бог, Доля, Око!

Передавай ц╕ знання ╕ншим. ╤ життя в╕чне буде. О Ир╕й, О ...!


***


У ар╕╖в, як╕ прийшли з Балт╕йського моря в степи П╕вн╕чного Причорномор'я, був патр╕архат; ╕ вони вклонялись Диву, дивленню, дивуванню, Богу яскравого неба угор╕ й у соб╕. В степах П╕вн╕чного Причорномор'я у ар╕╖в був матр╕архат ╕ там вклонялись Богин╕ Лад╕, ладу. Степи багат╕ травами. Ними л╕кувались. Але ╖х ╕ вживали, щоб зм╕нити св╕й природний стан духу, порушити р╕вновагу ╕ гармон╕ю Небесного Вогню ╕ Небесно╖ Води. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан". Це розум╕лось так що "не м╕няй св╕й природний стан духу, не приймай в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓". Тобто не порушуй р╕вновагу в соб╕, р╕вновагу Небесного Вогню ╕ Небесно╖ Води. Адже це не да╓ людин╕ можлив╕сть засв╕дчувати сво╖ спонукання.

В╕д того сп╕вають: "Ой, Див, Ладо!". Сп╕вають про ╖хню р╕вновагу, гармон╕ю.

Люди займалися жертвоприношенням. Приносили в жертву тварин. Приносили в жертву живе. Але було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе". Це розум╕лось так, що "не вбивай життя". Не вбивай також сво╖ непотр╕бн╕, хибн╕ думки. Май до них теж жал╕сть, жаль, жалобу, сп╕вчуття. Живи з ними. Але роби свою справу, а не ту, яку п╕дказують т╕ хибн╕ думки. Адже вбивство порушу╓ можлив╕сть людин╕ засв╕дчувати сво╖ спонукання, порушу╓ шлях до Бога.

Тому сп╕вають: "Ой, Жив, Жива, Живий!". Сп╕вають про р╕ст живого, про жал╕сть ╕ сп╕вчуття до сво╖х хибних думок.

Люди не волод╕ли собою. Упадали в гн╕в, лют╕сть. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Це розум╕лось так, що "засв╕дчуй все, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, отрима╓ш безсмертя". Засв╕дчення може породити в людин╕ Бога, Долю, Долю-дв╕йника, яка охороня╓ в╕д спокус. Це йде через Око: сльоза очищу╓.

Тому сп╕вають: "О Бог, Доля, Око!". Сп╕вають про шлях до стану життя в╕чного, до стану безсмертя.

Ще було явлення Бога, ╕ було сказано: "Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Це розум╕лось так, що "Передавай ц╕ знання ╕ншим. ╤ життя в╕чне буде". Дехто п╕шов у Ир╕й, в теплу сонячну кра╖ну, де життя в╕чне, безсмертя, п╕шов передати ц╕ знання. А там була зустр╕ч з ╕ншими ╕менами Бога.

Тому сп╕вають: "О Ир╕й, О ...!". ╤ додають ус╕ляк╕ ╕мена Бога: Вишн╕й, В╕шну, Брахман, Ахурамазда, Будда, Дао, ╢лох╕м, ╤╓гове, Отець Небесний, Аллах, Сварог, Дажбог, Б╕лобог, Чорнобог, Стрибог.

Передавати знання можна ╕ соб╕ як ╕ншому. Адже Ир╕й - це не т╕льки тепла, сонячна кра╖на, яка десь. Але це також тепла, сонячна кра╖на у нас, в наших глибинах.

Запов╕д╕ Бога неможливо виконати досконало.

"Не м╕няй св╕й стан". Можна не вживати речовини, як╕ зм╕нюють стан, не пити вино. Але стан може зм╕нити забруднене пов╕тря, забруднена вода, нервова напруга. Тому треба старатися, намагатися як т╕льки можна не м╕няти св╕й стан.

"Не вбивай живе". Можна не вбивати людей ╕ тварин, не вживати м'ясо ╕ рибу. Але рослинна ╖жа теж жива. ╤ коли ми вжива╓мо будь-яку ╖жу, в тому числ╕ ╕ рослинну, то вбива╓мо живе. Якщо ми зовс╕м не будемо ╖сти, то вб'╓мо себе як живе. Тому треба старатися, намагатися як т╕льки можна не вбивати живе.

"Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Засв╕дчувати сво╖ спонукання кожну мить неможливо. Людина в╕двол╕ка╓ться у сво╖х думках, спокуша╓ться, зваблю╓ться. ╤ тод╕ вона не засв╕дчу╓ сво╖ спонукання, перерива╓ процес засв╕дчення. Спокуса робить сво╓. Тому треба рано-вранц╕, коли сонце т╕льки п╕дн╕ма╓ться, або коли воно над головою, поглиблено засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки, почуття, тим самим очищуючись в╕д ус╕ляких спокус.

Засв╕дчуй себе.

Спостер╕гай себе.

Пильнуй себе.

Споглядай себе.


***


Прадавн╕ люди (ар╕╖, у яких Всесв╕т це Див, ╕ ар╕╖, у яких Всесв╕т - Ладо), як╕ жили в степах П╕вн╕чного Причорномор'я, вживали р╕зн╕ трави, л╕кувались ними.

Але вони вживали ╕ трави, як╕ стимулюють, м╕няють стан людини. Вживали скислий виноград, в╕д якого - вино. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан".

Прадавн╕ люди займалися жертвоприношенням, приносили в жертву тварин. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе".

Прадавн╕ люди не волод╕ли собою, впадали в лют╕сть, в гн╕в. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Ще було сказано: "Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде".

Прадавн╕ люди понесли ц╕ знання туди, в╕дк╕ля прил╕тають ириц╕. Ириц╕ прил╕тають з Ир╕ю.

Ир╕й - тепла, сонячна кра╖на.


***


"Храм Споконв╕чного знання Бога". Богослуж╕ння в цьому храм╕ схоже на медитац╕ю. Тому людина, яка вперше потрапила до цього храму ╕ не под╕ля╓ вчення, про яке тут говорять, все одно не втратить часу, тому що при богослуж╕нн╕ вона фактично медиту╓. А медитац╕я йде на користь. Символ "Храму Споконв╕чного знання Бога" - восьмикутна з╕рка. Восьмикутна з╕рка - це фундамент храму. Восьмикутна з╕рка - це символ Бога.

Ар╕╖ йшли в╕д Балт╕йського моря на п╕вдень в степи П╕вн╕чного Причорномор'я. В степах П╕вн╕чного Причорномор'я трава була висока, р╕зноман╕тна. Цими травами л╕кувались. ╥х вживали.

Але почали вживати ╕ стимулююч╕ трави, як╕ зм╕нюють стан людини. Тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан".

Ар╕╖ займались жертвоприношенням. Вони приносили в жертву тварин. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе".

Ар╕╖ не волод╕ли собою. Вони упадали в гн╕в, лют╕сть. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Ще було сказано: "Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде".

Ц╕ знання в╕дображен╕ в п╕ктограф╕чному ╕ рун╕чному письм╕ Кам'яно╖ Могили. Ц╕ знання ар╕╖ понесли в теплу сонячну кра╖ну, зв╕дк╕ля прил╕тають ириц╕, тобто в ╤нд╕ю й ╤ран. Отже ар╕╖ вплинули на виникнення ╕нду╖стських "Вед", ╕ зороастрийсько╖ "Авести".

Споконв╕чн╕ знання Бога - це "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Досконало це виконати неможливо. Наприклад, запов╕дь "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Неможливо людин╕ увесь час засв╕дчувати сво╖ спонукання. Людина в╕двол╕ка╓ться в сво╖х думках, спокуша╓ться. ╤ не засв╕дчу╓ сво╖ спонукання. Тому посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" збираються в храм╕ оп╕вдн╕ ╕ поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання, тим самим очищуючись в╕д ус╕ляких спокус. Це ╕ ╓ богослуж╕ння.

Посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" спочатку повторюють сам╕ знання, тобто повторюють: "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде", п╕сля чого протягом години, коли сонце в зен╕т╕, в тиш╕ поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання. Посл╕довники заглиблюються в себе ╕ зливаються ╕з Всесв╕том, доторкаючись до Божественного. Проходить процес очищення ╕ у людини з'явля╓ться можлив╕сть пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. А це да╓ шанс п╕сля свого земного життя мати Життя В╕чне, мати Безсмертя. Людина хоч раз у житт╕ повина пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя.

Поглиблено засв╕дчувати сво╖ спонукання в╕дразу не вда╓ться. Людина в╕дверта╓ться. В голов╕ з'являються р╕зн╕ думки, як╕ в╕двертають, з'являються р╕зн╕ почуття. В голов╕ виникають думки. Але треба бути над думками, не йти за ними, дивитися, як вони з'являються ╕ зникають, дивитися в те незм╕нне в соб╕, зв╕дк╕ля виходять думки, зм╕нюючи одна одну. У людини може з'явитися Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. А це - запорука того, що ╓ шанс мати Життя В╕чне п╕сля свого земного життя.


***


Був Вогонь ╕ була Вода (жовте ╕ син╓), Сонце ╕ Небесна Вода (дощ). Але була ╕ р╕вновага, гармон╕я, коли св╕тило Сонце ╕ в той же час йшла Небесна Вода (йшов дощ, сл╕пий дощ). Ця р╕вновага ╕ гармон╕я ╓ ╢дине, Бог, ПраБог, ПершоБог, ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й, Всевишн╕й. Ця гармон╕я в людськ╕й душ╕, в людському дус╕, як насл╕док того, коли вона засв╕дчу╓ сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, засв╕дчу╓ св╕т (медитац╕я). В╕д того виника╓ Доля багатства, Доля щастя, тобто Бог.


***


Було Сонце. Його обожнювали. Були гр╕м ╕ блискавка. ╥х обожнювали. Обожнювали ясне сонячне небо, природу взагал╕. ╤ це був ПершоБог, або ПраБог, або ВсеБог, Всев╕до, Всевишн╕й. А в ц╕лому - було Вище, ╕ його н╕як не називали. Це доязичницька в╕ра.

Пот╕м з'явилося язичництво. Воно з'явилося, коли природн╕ явища були назван╕. Сонце стало ДажБогом. Дощ теж був ДажБогом (Пашник). Гр╕м ╕ блискавка стали Перуном. В╕тер став Стрибогом.

Доязичницька в╕ра, коли обожнювали природу ╕ ╖╖ як вищу силу н╕як не називали. Людина через засв╕дчення сво╖х спонукань, думок, почутт╕в, через засв╕дчення св╕ту проникала в глибини себе, знаходила там незм╕нн╕сть, зливалася з т╕╓ю незм╕нн╕стю, зливалася з природою - ПершоБогом, або ПраБогом - ╕ в╕дчувала Стан Безсмертя. Стан Безсмертя був запорукою того, що п╕сля життя на Земл╕ може бути Життя В╕чне, без смерт╕, без страху. Бо в Стан╕ Безсмертя в╕дсутн╕й який би то не було страх. Стан Безсмертя - це шанс мати безсмертя п╕сля того, як помреш.

Джерела: Пашник Св╕товит Дмитрович. Руська Православна В╕ра у питаннях ╕ в╕дпов╕дях. - Запор╕жжя: Руське Православне Коло, 7519 (2011). - С. 36.


***


Бог (або Б╕г, Бга, Бхага) спочатку не розум╕вся як божество. Але Бог розум╕вся за сво╓ю суттю як Доля (Доля багатства, Доля щастя).

Бог розум╕вся як Доля багатства, багатства як можливост╕ ховати недол╕ки. Коли ховаються недол╕ки, то це для людини багатство, бо приходить досконал╕сть. Бог - досконал╕сть.


***


П╕сенник


***


В╕д Д╕да:

Боже. Ти кажеш: "Не м╕няй св╕й стан". Я не м╕няю св╕й природний стан Духу, не приймаю в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓.

Але, Боже. Я не можу виконати Тв╕й запов╕т досконало.

Я не п'ю вина, не вживаю речовини, як╕ можуть зм╕нити м╕й стан. Але стан може зм╕нити забруднене пов╕тря, забруднена вода. М╕й стан може зм╕нити нервова напруга. Я старанно, як т╕льки можна, намагаюсь не м╕няти св╕й стан.

Якщо я буду м╕няти св╕й стан ╕ вживати те, що порушу╓ р╕вновагу, то порушиться засв╕дчення мо╖х спонукань.

Вживання того, що порушу╓ р╕вновагу, порушу╓ ╕ засв╕дчення.

Ой, Див, Ладо!

Ой, Див, Ладо!

Боже. Ти кажеш: "Не вбивай живе". Я не вбиваю життя.

Але, Боже. Я не можу виконати Тв╕й запов╕т досконало. Я не вбиваю людей. Не вбиваю тварин ╕ не вживаю ╖х. Але рослинна ╖жа теж жива. ╤ коли я вживаю будь-яку ╖жу, а отже ╕ рослинну, то вбиваю живе. Якщо я зовс╕м не буду ╖сти, то вб'ю себе як живе.

Я не ╖м б╕льше, н╕ж треба, щоб менше вбивати живе.

Не вбиваю живе, а маю жаль, сп╕вчуття, в╕д чого не порушу╓ться засв╕дчення.

Маю жаль, сп╕вчуття до сво╖х думок, живу з ними. Жал╕сть не порушу╓ засв╕дчення. Безжал╕сн╕сть, несп╕вчування порушують засв╕дчення думок ╕ почутт╕в. Безжал╕сн╕сть перерива╓ засв╕дчення.

Ой, Жив, Жива, Живий!

Ой, Жив, Жива, Живий!

Боже. Ти кажеш: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Я засв╕дчую все, засв╕дчую сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ я отримаю життя в╕чне, отримаю безсмертя. В╕рю в це.

Спостер╕гаю за собою, за сво╖ми думками ╕ почуттями. Пильную. Пильно стежу за спокусами. Споглядаю ╖х у соб╕.

Але, Боже. Я не можу виконати Тв╕й запов╕т досконало. Не можу увесь час засв╕дчувати сво╖ спонукання. В╕двол╕каюсь в сво╖х думках, спокушаюсь. ╤ не засв╕дчую сво╖ спонукання.

Збираюся разом з ╕ншими й поглиблено засв╕дчую сво╖ спонукання, очищуюсь в╕д ус╕ляких спокус.

У тиш╕ поглиблено засв╕дчую сво╖ спонукання, думки, почуття. Заглиблююсь в себе ╕ зливаюся ╕з Всесв╕том, з Тобою, Боже. Очищуюсь. З'явля╓ться можлив╕сть пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. П╕сля земного життя буде життя в╕чне, буде безсмертя. В╕рю у в╕чне життя в потойб╕чному св╕т╕, в Ир╕╖.

О Бог, Доля, Око!

О Бог, Доля, Око!

Боже. Ти кажеш: "Передавай знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Я передаю знання ╕ншим ╕ в╕рю, що життя в╕чне буде. Передавав знання нав╕ть в Ир╕й. Дек╕лька раз╕в завмирав, ходив туди, в Ир╕й, в теплу сонячну кра╖ну, де птахи зимують. Вир╕й за морем. Тому я завмер, п╕шов за море, п╕шов туди, зв╕дк╕ля прил╕тають ириц╕; ╕ пон╕с ╕з собою Тво╖ знання, Боже; знання про Тебе, Боже, про Род. Род - це Ти, Боже, це вс╕ люди на Земл╕; весь людський р╕д ма╓ в соб╕ Тебе, Боже.

О Ир╕й!

Славлю Тебе, Боже!


***


Не м╕няй св╕й стан! Боже, це Тв╕й прояв як Див, Ладо. Прояв як ╖х р╕вновага в мен╕.

Боже! ╤ я йду за Тобою. Я не м╕няю св╕й природний стан Духу, не приймаю в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓.

Ой, Див, Ладо!

Ой, Див, Ладо!

Боже. Тобою сказано: "Не м╕няй св╕й стан". До нас це приходить з розум╕нням того, щоб не м╕няти св╕й природний стан Духу, не приймати в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓. В╕д того ми не п'╓мо вина, не вжива╓мо речовини, як╕ можуть зм╕нити наш стан. Але Тв╕й запов╕т, Боже, не можна виконати досконало. Стан може зм╕нити забруднене пов╕тря, забруднена вода. Стан може зм╕нити нервова напруга. Ми стара╓мося, намага╓мось як т╕льки можна не м╕няти св╕й стан.

В╕римо у в╕чне життя в потойб╕чному св╕т╕, в Ир╕╖.

Славимо Тебе, Боже!


***


Не вбивай живе! Боже, це Тв╕й прояв як Жив, Жива, Живий. ╤ я йду за Тобою, Боже.

Я не вбиваю життя.

Жив! Жива!

Жив! Жива!

Боже. Тобою сказано: "Не вбивай живе". До нас це приходить з розум╕нням того, щоб не вбивати життя. Але це неможливо виконати досконало. Ми не вбива╓мо людей ╕ тварин. Дехто з нас нав╕ть не вжива╓ тих тварин м'ясо, не ╖сть рибу. Але, Боже, Тв╕й запов╕т неможливо виконати досконало. Адже рослинна ╖жа теж жива. ╤ коли ми вжива╓мо будь-яку ╖жу рослинну, то вбива╓мо живе. Якщо ми зовс╕м не будемо ╖сти, то ми вб'╓мо себе як живе.

Ми не ╖мо б╕льше, н╕ж треба, щоб менше вбивати живе.

Боже. В╕д Тебе звемо Тв╕й прояв, звемо Живу, звемо Жив, Живе.

Жив - Живий, Життя.

Жива - Життя.

Живець - сила житт╓дайна. Не вбива╓мо цю силу.

Славимо Тебе, Боже!


***


Засв╕дчуй сво╖ спонукання! Боже, це Тв╕й прояв як Доля, як Око.

Я засв╕дчую все, засв╕дчую сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ я отримаю життя в╕чне, отримаю безсмертя. В╕рю в це.

В╕рю в Тебе, Боже.

Гей, Око Лада, Леле Ладове,

Гей, Око Ладове, н╕ч пропада╓,

Бо Око Лада з води виходить.

Боже. Тобою сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". До мене це приходить з розум╕нням того, щоб засв╕дчувати все, засв╕дчувати сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись у сво╓му справжньому Я. ╤ тод╕ я отримаю життя в╕чне, отримаю безсмертя. Але Твою запов╕дь, Боже, неможливо виконати досконало. Неможливо людин╕ увесь час засв╕дчувати сво╖ спонукання. Людина в╕двол╕ка╓ться у сво╖х думках, спокуша╓ться. ╤ не засв╕дчу╓ сво╖ спонукання. Спокуса робить сво╓.

Ми збира╓мося разом й поглиблено засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, очищу╓мось в╕д ус╕ляких спокус.

У тиш╕ поглиблено засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, думки, почуття. Заглиблюючись в себе ╕ зливаючись ╕з Всесв╕том, ми торка╓мось Тебе, Боже. Ми очищу╓мось. У нас з'явля╓ться можлив╕сть пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. П╕сля земного життя буде життя в╕чне, буде безсмертя. В╕римо у в╕чне життя в потойб╕чному св╕т╕, в Ир╕╖.

Славимо Тебе, Боже!


***


Передавай знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде! Боже, це Тв╕й прояв як Ир╕й. Я передаю знання ╕ншим - ╕ життя в╕чне буде.

Вир╕й - це тепла кра╖на, сонячна кра╖на.

Боже. Тобою сказано: "Передавай знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". До нас це приходить з розум╕нням того, щоб передавати ц╕ знання нав╕ть в Ир╕й.

Для нас Ир╕й - це тепла сонячна кра╖на, де птахи зимують, де люди живуть п╕сля смерт╕.

Вир╕й за морем. Тому дехто з нас п╕шов за море, п╕шов туди, зв╕дк╕ля прил╕тають ириц╕; ╕ пон╕с ╕з собою Тво╖ знання, Боже; знання про Тебе, Боже, про Род понесли туди. Род - це Ти, Боже, це вс╕ люди на Земл╕; весь людський р╕д ма╓ в соб╕ Тебе, Боже. Род - ╓диний Бог у небесах, в глибинах наших небес. Род - ╓ сам Бог. Род - Бог Життя, Дол╕, володар Вир╕ю, батько Б╕лобога ╕ Чорнобога. Род - ПершоБог, ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й.

Славимо Тебе, Боже!


***


Боже! Ти Див, Дивлення в себе. В╕д того може бути Стан Живи, Життя В╕чного. А це - запорука можливост╕ насправд╕ мати Життя В╕чне.

Коли ╓ Див, Дивлення в себе, то в╕дкрива╓ться ясне сонячне небо в глибинах душ╕, в╕дкрива╓ться Ир╕й з╕ вс╕╓ю сво╓ю райською могутн╕стю; наче Тур.

Тур ╕ я - одне. ╤ тод╕ завмира╓ш, зливаючись ╕з Всесв╕том. А в╕д того Ладо сама приходить.

Ой, Див, Ладо! ╥х р╕вновага - запорука Життя В╕чного.

Ой, Див, Ладо!

Славимо Тебе, Боже!


***


Боже. Кричу в сво╖х сп╕вах ус╕м людям, усьому Роду людському:

Не вбивай живе.

Ой, Див, Ладо, не вбивай, не вбивай.

Ой, Див, Жива, не вбивай, не вбивай.

Не вбивай життя.

Жив, Живий. Ти життя.

Славимо Тебе, Боже, Жив!


***


Боже. Молю у сво╖х сп╕вах ус╕х людей, увесь Р╕д людський:

Не м╕няй св╕й стан,

Ой, Див, Див та Ладо,

Не м╕няй, не м╕няй.

Ой, Див, Див та Ладо,

Р╕вновагу не втрачай.

Кажу кожному: "Не м╕няй св╕й природний стан духу, не приймай в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓".

Славлю Тебе, Боже!


***


Не м╕няй св╕й стан; ╕ не вживай те, що порушить р╕вновагу Вогню ╕ Води в тоб╕. У р╕вноваз╕ Див ╕ Ладо.

Не вбивай живе; не зменшуй живого. Росте Жива.

Засв╕дчуй сво╖ спонукання, споглядаючи спокуси. Будь Дивом у сво╓му Дивленн╕. Зроняй сльозу, як зроня╓ Всевидяче Око. Споглядай спонукання ╕ спокуси, як спогляда╓ Сок╕л. ╤ душа, як дв╕йник тв╕й, стане Долею, з╕лл╓ться з Богом. Бог - Доля.

Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде. Йди в теплу, сонячну кра╖ну, розповсюджуючи знання Бога. Вир╕й - тепла, сонячна кра╖на. Там життя в╕чне. Вир╕й в тоб╕, в тво╖х глибинах. Засв╕дчуй ╕ споглядай в соб╕ Ир╕й.

Боже! Все це я кажу кожному, щоб кожен з Роду засв╕дчував ╕ споглядав сво╖ глибини. На таке очищене м╕сце приходиш Ти, Боже. Род - Бог.

Славлю Тебе, Боже!


***


Славте Бога! Схвалюй, душе моя, Бога!

Буду схвалювати Бога, поки я живий, сп╕вати Богу мо╓му, поки я ╕сную. Буду сп╕вати його проявам. То Око, Доля, Жива, Ладо, Див. Нема над╕╖ на сильних цього св╕ту, на людей, як╕ заблукали у самих соб╕. Але вийде Дух Божий ╕ повернеться до Всесв╕ту, ╕ в той час зникнуть ус╕ хибн╕ думки. Щасливий той, кому Бог в╕дкри╓ться ╕ буде поряд.


***


Боже! Збав мене, Боже, в╕д думки зм╕нити св╕й стан, вжити те, що м╕ня╓ м╕й стан. Те в╕дхиля╓ мене в╕д р╕вноваги Дива ╕ Лади, Вогню ╕ Води.

Збав мене, Боже, в╕д думки вбити щось живе, як це не породить б╕льше живого. Адже росте Жива.

Збав мене, Боже, в╕двол╕катися, спокушатися ╕ не засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки, почуття, не пильнувати за собою, не споглядати себе, не пробуджувати в соб╕ Тебе, Боже, Долю, Всевидяче Око.


***


Боже!

Я, як тв╕й ясен Сок╕л, на святе╓ небо, на Чорне море споглядаю.

Що на святому неб╕, на Чорному мор╕ негаразд почина╓.

Я, як тв╕й ясен Сок╕л, в сво╖ глибини споглядаю

Засв╕дчуючи спонукання. Життя в╕д того в╕чне маю.

Боже!

Маю над╕ю, маю над╕ю на можливост╕, на можливост╕ життя в╕чного. А це вже добро. Добро в╕д Тебе, Боже. Славлю Тебе!


***


Боже. Ти Всевидяче Око. Ти Доля. Ти в╕дкрився мен╕, Боже. Ти, як дв╕йник, поруч з╕ мною. Чи п╕дн╕мусь я до неба - Ти там. Ляжу я в могилу - ╕ там Ти. Понесусь я на крилах, наче Сок╕л, перенесусь я через море - ╕ там Ти поруч, ╕ ведеш мене до життя в╕чного, не даючи мен╕ м╕няти св╕й стан ╕ вживати вино, не даючи вбивати живе, якщо це не да╓ б╕льше живого, а даючи можлив╕сть поглиблено засв╕дчувати сво╖ спонукання, думи, почуття, пильнуючи за собою, споглядаючи себе, в╕д чого Ти, Боже, вста╓ш в мен╕, ста╓ш поруч б╕ля мене, як дв╕йник мо╓╖ душ╕. Цей дв╕йник у мен╕ ста╓ одним з тобою, Боже.

Славлю Тебе!


***


Боже. Я в дороз╕ чи я в╕дпочиваю п╕д деревом - Ти навколо мене. Десь в глибинах мо╓╖ душ╕ Ти сп╕ва╓ш:

Не м╕няй св╕й стан. Ой, Див, Ладо!

Не вбивай живе. Ой, Жив, Жива!

Засв╕дчуй сво╖ спонукання. Ой, Бог, Доля, Око!

Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде. Ой, Ир╕й, Вир╕й!

Як мен╕ сп╕вати Бога, коли вживав те, що зм╕ню╓ м╕й стан, порушуючи р╕вновагу Дива ╕ Лади?

Як мен╕ сп╕вати Бога, коли вбивав живе, зменшуючи живе, вбиваючи Живу?

Як мен╕ сп╕вати Бога, коли я не засв╕дчував, не спостер╕гав, не споглядав, не пильнував спокуси? Не породжував Тебе б╕ля себе, Боже, не породжував Долю, Око.

Прости мене, Боже.

Тягнуся до Тебе.


***


Боже. Знаю. Щаслив╕ т╕, чий шлях без хиби, т╕, хто йде знанням Бога: хто не вжива╓ те, що м╕ня╓ стан, хто не вбива╓ живе, породжуючи б╕льше живого, хто засв╕дчу╓ сво╖ спонукання, не в╕двол╕каючись, не спокушаючись на непотр╕бне, хто переда╓ знання Бога ╕ншим задля життя в╕чного.

Щаслив╕ т╕. То Щастя Бога. То Доля Щастя, яка в╕д Бога.


***


Боже. Ти Ир╕й. Ти його породив. Ти розкрива╓шся в нас сонячним сяйвом, райським простором тепло╖ сяючо╖ кра╖ни, розкрива╓шся Ир╕╓м.

Дехто з нас п╕шов у ту сонячну, теплу кра╖ну, в╕дк╕ля прил╕тають птахи, прил╕тають ириц╕.

Пташки повертаються з Вир╕ю. Ми так ╕ сп╕ва╓мо:

Ой ти, соловейку, ти ранн╕й пташку,

Ой чого так рано ╕з вир'╖чка вийшов?

╤нш╕ п╕дсп╕вують:

Не сам же я вийшов, Дажбог мене вислав.

Але сонячне сяйво тепло╖ кра╖ни ╕ в глибинах душ╕ нашого Всесв╕ту, коли ми ма╓мо прояв Бога. Ти в нас сонячним сяйвом, Боже.

Славимо тебе!

Боже. Ми переда╓мо тво╓ знання всюди. Дехто з нас п╕шов його передати в Ир╕й, в Тепличчину, в╕дк╕ля повертаються пташки, ириц╕.

Пташки повертаються з Вир╕ю, Ир╕ю...

Ой ти, соловейку, ти ранн╕й пташку,

Ой чого так рано ╕з вир'╖чка вийшов?

Боже. Ти кажеш: "Передавай знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Заради цього в╕чного життя дехто з нас п╕шов В Ир╕й, В Тепличчину передавати Тво╖ знання.

Ир╕й в нас, в наших глибинах душ╕ - сонячним сяйвом.

Славимо тебе, Боже!

В наших глибинах душ╕ - тепла кра╖на гарячого житт╓дайного сонця. В наших глибинах - потойб╕чний св╕т ╕ в╕ра в невмирущ╕сть.

То в╕д Тебе, Боже.


***

Боже. В╕д Тебе згори: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Через це ми ста╓мо Всесв╕том.

Боже. В╕д Тебе Доля, частина, та частина, яка зветься Щастям.

Боже. Ти в╕дкрива╓шся в мо╖х глибинах, коли я засв╕дчую сво╖ спонукання, думки, почуття; коли я споглядаю сво╖ спокуси, пильную за собою. Тод╕ ти поруч, Боже. Тод╕ душа моя як дв╕йник, а пот╕м: Ти ╓ я.

Бог! Бог - Доля, Душа.

Бог! Доля - Душа.

Бог! Бог - Душа.

Бог! Бог - Дух.

Бог ╓ Дух!

Ти поруч, Боже. Допомага╓ш. ╤ я не спокушаюсь. ╤ я н╕ за ким не йду.

Не спокушаюсь.

Кричу вс╕м на св╕т╕: "Засв╕дчуй все, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш Життя В╕чне, отрима╓ш Безсмертя".

Слава Тоб╕, Боже!


***


Славте Бога!

Слав душе моя, Всевидяче Око. Буду славити Бога, поки я живий, поки рухаюсь, поки ╕сную. Н╕ на кого нема над╕╖.

Пробуджую в соб╕ Око - ╕ зникають хибн╕ думки.

Нема хибних думок - ╕ наста╓ Щастя, для тих, хто ма╓ над╕ю на спас╕ння.

Око творить ╕стинне, руйнуючи хибне.

Око в╕дкрива╓ оч╕.

Т╕льки засв╕дчуй сво╖ спонукання, спостер╕гай себе, пильно стеж за сво╖ми спокусами. Споглядай ╖х. Будь сторонн╕м спостер╕гачем. Як той Сок╕л, споглядай.

Боже. Ти - спас╕ння.

Славлю Бога!


***


Бог пробуджу╓ у вас сво╖ прояви; пробуджу╓ Дива, Ладу, Живу.

Обожнюйте Бога, адже в╕н п╕дштовху╓ вас не вживати те, що зм╕нить ваш стан ╕ порушить р╕вновагу Дива й Ладу, Вогню ╕ Води у вас. Нер╕вновага порушу╓ засв╕дчення нами думок ╕ почутт╕в наших.

Бог п╕дштовху╓ вас не вбивати живе, мати жаль ╕ сп╕вчуття, пробуджуючи у ваших глибинах Живу, Ладу, житт╓ву силу. Безжал╕сн╕сть порушу╓ засв╕дчення нами думок ╕ почутт╕в наших.

Бог п╕дштовху╓ вас засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, пильнувати за собою в╕дкриваючи його прояви у вас, Всевидяче Око у вас, Долю, Душу, Дух, Дв╕йника у вас, Сварога, Дажбога.

Засв╕дчуйте. Це веде до Бога, до Життя В╕чного.

Бог п╕дштовху╓ вас йти до Вир╕ю, йти в теплу, сонячну кра╖ну, яка у ваших глибинах. В╕дкривайте ╖╖. ╤ йд╕ть туди. Там Рай, Щастя, там сам Бог. В╕дкрийте його в сво╖х глибинах.


***


Славте Бога з вершини свого Духа.

Славте Бога ╕ вс╕ його прояви: Див ╕ Ладу - його Вогонь ╕ Воду; Живу, Ладу - його житт╓дайну силу; славте Його Вир╕й - Його сонячну, теплу кра╖ну.

Славте Його Небесний Вогонь ╕ Воду, Його Див ╕ Ладу.

Славте Його Живу.

Славте Його Вир╕й.

Хай ус╕ славять Бога. Адже В╕н п╕дштовху╓ засв╕дчувати сво╖ спонукання, спостер╕гати, споглядати ╕ пильнувати за собою задля Життя В╕чного.

Славимо Його!


***


Славте Бога. Славте ╕м'я Бога, Всевидяче Око. Славте Око. Бо воно ╓ добро. В╕д Нього - добро. Будемо засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки, почуття. Будемо спостер╕гати ╖х. ╤ в╕д того Бог може в╕дкритися; може бути добро в житт╕.

Славимо Око!


***


Боже! Ти - Око. Ти зронило сльозу. З╕ сльози почалося все, ус╕ св╕ти. ╤ почався шлях до Життя В╕чного.

Вклоняюсь Тоб╕, Боже!

Славлю Тебе, Боже!

Вранц╕, засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки, почуття, я, як Ти, Боже, зронив сльозу. З цього в мен╕ почали народжуватись св╕ти. Почалась боротьба за Життя В╕чне.

Боже, Ти - дороговказ!

Вклоняюсь Тоб╕, Боже!

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже! Всевидяче Око! Ти зронило сльозу, кришталево чисту. З не╖ почалися ус╕ св╕ти.

Боже. Я, як Ти, в тиш╕ рано-вранц╕, засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки, почуття, зронив сльозу. З не╖ почався м╕й св╕т, боротьба за Життя В╕чне.

Боже, Ти вказав мен╕ шлях.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Коли сонце угор╕, над головою, ми збира╓мось у Храм╕, у тиш╕, ╕ поглиблено засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, думки, почуття. Спостер╕га╓мо ╕ пильну╓мо себе. Спогляда╓мо себе.

Боже! Око! Ми, як Ти, зроня╓мо сльозу ╕ пробуджу╓мо в соб╕ св╕ти до Життя В╕чного.

Боже, Ти - наш дороговказ!

Славимо Тебе, Боже!


***


Око. Всевидяче Око. Ти зронило сльозу кришталево чисту. Ми тут вс╕ у Храм╕ зроня╓мо сльозу, очищу╓мось в над╕╖, що наша сльоза також кришталево чиста, що з не╖ буде шлях до Життя В╕чного.

У тиш╕, поглиблено засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки й почуття, ми зроня╓мо сльозу, як Ти, Око. В╕римо, що з цього почина╓ться св╕т Життя В╕чного.

Славимо Тебе, Всевидяче Око!


***


Око. Всевидяче Око. Ми зроня╓мо сльозу. Спиня╓мось, завмира╓мо, засв╕дчуючи в соб╕ глибини Всесв╕ту.

Спиня╓мось.

Завмира╓мо.

Поворушивши ногою чи рукою, см╕╓мося у сво╖х глибинах. В╕д того всього ста╓ см╕шно.

Усм╕ха╓мося.

Ми - Всесв╕т. В наших глибинах Всесв╕т. Зронена сльоза породила Всесв╕т.

Око. Ти породило погляд Сокола, Сокола споглядаючого.

Славимо Тебе!


***


Дякувати буду Тоб╕, Око, вс╕м серцем сво╖м, перед ус╕лякими силами, як╕ б╕ля мене. Буду сп╕вати тоб╕, Око. Поклонюся в б╕к Храму святост╕ Тво╓╖, Око, Боже. Буду дякувати тоб╕ за милосердя Тво╓, за ╕стину, яка в╕дкрилася в мен╕ в╕д Тебе.

Око. Боже. Ти влив у душу мою бадьор╕сть.

Боже. Дякувати тоб╕ будуть ус╕ люди на земл╕, вс╕, у кого влада. Бо велика слава Твоя, Боже. Бо Ти високо, а все - внизу. Все низько бачиться. Все що, нижче, нищиться. В╕д того, Боже, мен╕ даються житт╓в╕ сили. Ти в╕дкрива╓ш Ладу, Живу. Це спаса╓ мене. Милосердя Тво╓, Боже, у в╕ках!

Славимо Тебе, Боже!


***


Боже! Ти бачиш у мен╕, як я с╕даю, як встаю, бачиш все це здалеку. Чи йду я в дороз╕; чи опочиваю п╕д деревом, Ти - б╕ля мене. Охоплю╓ш мене. Охоронець. Охоронець в╕д ус╕ляких спокус.

Славлю Тебе!


***


Молодий пане, Бог тебе кличе,

Святий веч╕р!

Бог тебе кличе, три дол╕ да╓.

Так ми сп╕ва╓мо про Тебе, Боже, ╕ про т╕ дол╕, як╕ Ти да╓ш.

А да╓ш Ти, Боже, т╕ дол╕ багатства, як╕ ховають недол╕ки наш╕, приховуючи вс╕ наш╕ вади ╕ хиби.

╤ ми ста╓мо Тобою, Боже, ста╓мо так╕ сам╕ досконал╕, як Ти, Безсмертн╕.

Славимо Тебе, Боже!


***


А ми просо с╕яли, с╕яли,

Ой, Див, Ладо, с╕яли, с╕яли.

Так ми сп╕ва╓мо про Тебе, Боже, про Тво╖ прояви як Див ╕ Ладо, про ╖х р╕вновагу, тому що ми не вжива╓мо все те, що може порушити р╕вновагу, що може зм╕нити наш стан. Не вжива╓мо те, що бадьорить, або заспокою╓ нас.

Ми не вжива╓мо вино ╕ залиша╓мось у сво╖й сутност╕ задля життя в╕чного, щоб нас прийняло те життя в╕чне.

В╕д того бо нам ╕ в╕дкрива╓ться життя в╕чне.

В╕римо в Тебе, Боже, йдемо за Тобою.

Ой, Див, Ладо!

Ой, Див, Ладо!

Коли м╕ня╓ш св╕й стан, то засв╕дчення порушу╓ться ╕ припиня╓ться.

Ой, Див, Ладо!

Ой, Див, Ладо!


***


╤шла Маруся на посад,

Стр╕чав ╖╖ Господь сам,

З долею щасливою,

З доброю годиною.

На вс╕ляк╕ лади сп╕ва╓мо, приймаючи вс╕лякого Бога, бо В╕н Один, ╢диний.

╤шла Маруся на посад,

Стр╕ча╓ ╖╖ Господь сам;

То ж не Господь сам - Пречиста, -

╤з долею щасливою,

╤з доброю годиною.

╤ сп╕ва╓мо ми так на ус╕ляк╕ лади.

Доля щаслива ╕ добра година через Живу, через той прояв Тв╕й, Боже, який зветься Жива.

Доля щаслива ╕ добра година, коли не вбива╓ш живе, коли ростиш, вирощу╓ш те живе.

Славимо Тебе, Боже!

Ти да╓ш долю щасливу.

Ти да╓ш добру годину.

Прояв Тв╕й - Жива.

Не треба нав╕ть вбивати сво╖ хибн╕ спонукання, думки ╕ почуття. Треба засв╕дчувати ╖х, спостер╕гати ╕ споглядати ╖х, пильнувати за ними. Хай соб╕ йдуть в тво╖й голов╕. Але ти не йдеш за ними, а робиш свою Божу справу.

Ой, Жив, Жива, Живий!

Ой, Жив, Жива, Живий!

Коли вбива╓ш живе, то засв╕дчення порушу╓ться ╕ припиня╓ться.

Ой, Жив, Жива, Живий!

Ой, Жив, Жива, Живий!


***


Гей, Око Лада, Леле Ладове,

Гей, Око Ладове, н╕ч пропада╓,

Бо Око Лада з води виходить,

Ладове свято нам приносить.

Гей, Ладо! А ти, Перуне,

Отче над Ладом, гей, Перуне,

Дай дочекати, Ладе, Купала.

Так ми сп╕ва╓мо про Тебе, Боже, про Тво╓ Око; про те Око, що зроня╓ сльозу ╕ породжу╓ св╕ти. Сльоза очища╓.

Ми засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, спостер╕га╓мо ╕ спогляда╓мо ╖х, пильну╓мо за ними, поки сльоза не покотиться по наш╕й щоц╕. Сльоза очища╓.

Ми не йдемо за ними, за тими сво╖ми спонуканнями, думками, почуттями. Ми ╖х св╕дчимо, ми ╖х спостер╕га╓мо, ми ╖х спогляда╓мо, пильну╓мо за ними ╕ ста╓мо досконалими, як Ти, Боже, як Тво╓ Око, що зроня╓ сльозу ╕ породжу╓ св╕ти.


***


Ой ти, соловейку, ти ранн╕й пташку,

Ой чого так рано ╕з вир'╖чка вийшов?

- Не сам же я вийшов, Дажбог мене вислав.

Так сп╕ва╓мо ми про Тебе, Боже, про Ир╕й, про Дажбога, як Тво╖ прояви.

Ми передали Тво╖ знання, Боже, в той Ир╕й, в т╕ тепл╕ сонячн╕ кра╖ни, де ц╕ знання розповсюдились ╕ ствердились задля життя в╕чного.

Ир╕й - це та тепла, сонячна кра╖на, в як╕й розповсюджене ╕ стверджене Споконв╕чне знання Бога задля безсмертя.

Славимо Тебе, Боже! Славимо Тво╖ в╕чн╕ знання, в╕чн╕ запов╕ти!

О Ир╕й! О Божий прояв!

О Ир╕й! О Божий прояв!


***


Боже. Ти кажеш: "Не вбивай живе". Я так ╕ роблю. Але захищаючись я вбиваю паразит╕в. Я не вважаю ╖х живим. ╤ я, захищаючи себе ╕ тих хто з╕ мною, ╖х просто знищую. Вони скорочують життя. Вони висмоктують з мене кров ╕ скорочують мо╓ життя. Вони зменшують життя взагал╕.

Я виконую Тв╕й запов╕т, Боже. Вбиваю паразит╕в. В╕д того життя взагал╕ кв╕тне. Це моя любов, Боже. Але я не вбиваю сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, як╕ в╕дсторонюють мене в╕д Тебе, Боже. Я ╖х просто засв╕дчую, спостер╕гаю, споглядаю, пильную. ╤ не йду за ними. Я йду за Тобою, Боже.

Я йду за Тво╖ми проявами, Боже.

Див, Ладо, Жив, Жива, Доля, Око, Дажбог, Перун, Купала, Ир╕й. Все це Тво╖ прояви, Боже. Йду за ними.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Людей-паразит╕в вбиваю словом, Тво╖м словом, Боже.

Минуле ╕ майбутн╓ у мене т╕льки мить. ╢ Ти, Боже, в д╕йсност╕.

Славлю Тебе, Боже!

Славлю Тво╖ прояви, Боже! Див, Ладо, Жив, Жива, Доля, Око, Дажбог, Перун, Купала, Ир╕й - це Тво╖ прояви, Боже. Славлю ╖х. Вишн╕й, В╕шну, Брахман, Ахурамазда, Будда, Дао, ╢лох╕м, ╤╓гова, Отець Небесний, Аллах, Сварог, Б╕лобог, Чорнобог, Стрибог. Все це Тво╖ прояви, Боже. Славлю ╖х!


***


Боже. Як би Тебе не назвали, то буде не зовс╕м так. Ти неназваний.

Боже. Ти - Вищий, вище ус╕лякого розум╕ння, ширше ус╕лякого розум╕ння.

Ти - Вишн╕й, Всевишн╕й.

Славлю Тебе!


***


Бог. Тебе так звуть. Ти - в мен╕. Ти - в нас. ╤ Тебе я не можу н╕як назвати. Бо Ти вище за ус╕ назви.

Боже. Як Тебе т╕льки не називають люди. ╤ Б╕г. ╤ Бга. ╤ Бхага. Але Ти вище, н╕ж якась назва. Ти Вищий. Хоча ╕ ця назва не для Тебе. Бо Ти ╓ все в нас.

Ти ╕ Вищий ╕ Вишн╕й. ╤ Ти поза вс╕м цим.

Славлю Тебе!


***


Боже. Твоя назва: ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й, Всевишн╕й. Людина у назв╕ хоче в╕дбити Тебе в д╕йсност╕. Але Ти вище цього. Ти в глибинах. В глибинах мого духу. Я можу торкнутись Тебе, коли засв╕дчую сво╖ спонукання, сво╖ думки, почуття, засв╕дчую св╕т. ╤ народжуюсь до щастя, до багатства, яке хова╓ недол╕ки ╕ розгорта╓ досконал╕сть.

Славлю Тебе, Боже! Ти - досконал╕сть.


***


О Бог! Ти ПершоБог, ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й, Всевишн╕й. З╕ сво╖х глибин Ти бачиш добро ╕ зло, бачиш боротьбу Б╕лоБога ╕ ЧорноБога. Ти бачиш, як Сварог пильну╓, щоб ЧорноБог не здолав Б╕лоБога, щоб була над╕я на життя в╕чне у людей, життя без смерт╕, без страху.

О Бог! Ти ПершоБог, ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й, Всевишн╕й. Дай нам Долю багатства, щоб сховались недол╕ки ╕ розкв╕тла досконал╕сть. Дай нам Долю щастя, стан без смерт╕, без страху. Щоб ╕ у нас була можлив╕сть на життя в╕чне.

Славимо Тебе!


***


О Бог! Ти ВсеБог, Всев╕до, Вишн╕й, Всевишн╕й. Щиро в╕римо у в╕чне життя, у в╕чне життя у всякому св╕т╕; ╕ в цьому св╕т╕ й у потойб╕чному св╕т╕; у всякому св╕т╕.

Зна╓мо, що Ти да╓ш Долю, Долю багатства, коли ховаються недол╕ки ╕ розгорта╓ться досконал╕сть, да╓ш Долю щастя, да╓ш стан безсмертя, стан без страху. Тому ми збира╓мось разом ╕ поглиблено засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, сво╖ думки ╕ почуття, засв╕дчу╓мо св╕т. ╤ це для того, щоб мати хоча б щось под╕бне до того, що да╓ш Ти, Боже, невп╕знаний.

Славимо Тебе!


***


Боже. Ти божество дол╕, щастя. Ти ╕ Б╕лоБог, ╕ ЧорноБог, ╕ СтриБог, ╕ ДажБог. Це все тво╖ прояви.

Ти все в мо╖х глибинах, в╕дк╕ля розкв╕та╓ Всесв╕т, коли я дивлюсь, коли дивлення мо╓ над думками ╕ почуттями, над мо╖ми спонуканнями.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Славлю Тебе! ╤ н╕чого в╕д Тебе не прошу. Бо коли Ти в мен╕ розкв╕та╓ш, то стаю я Всесв╕том, всемогутньою силою. Стаю ╓диним з Тобою. Ти те багатство, яке хова╓ недол╕ки. ╤ тод╕ я досконалий, як Ти.

Боже, славлю Тебе!


***


Боже. Ти Див, Дивування, Дивлення.

Ти кажеш: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Я засв╕дчую сво╖ спонукання.

Ми вс╕ засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання.

А Дивлення в╕дкрива╓ шлях до Тебе, до Життя В╕чного, до життя без смерт╕.

Славимо Тебе!

Ми кажемо кожному: "Засв╕дчуй все, весь св╕т, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись у сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, отрима╓ш безсмертя".

Але ми не можемо сам╕ увесь св╕й час засв╕дчувати, займатися Дивленням. Ми спокуша╓мось. Спокуса ╕нод╕ бере нас.

Боже, Див. Збери нас разом, щоб ми могли хоч одну годину поглиблено засв╕дчувати, поглиблено зайнятися Дивленням. Одну годину, коли сонце угор╕.

Збери нас. Спаси нас.


***


Боже. Тоб╕ належить моя сутн╕сть. Адже Ти засновник безмежност╕ в глибинах мого духа.

Хто може п╕днятися на гору Бога?

Хто може стояти на Вищому?

Той, у кого руки чист╕ ╕ серце не проти життя.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Якщо я буду йти по пустел╕ смерт╕, то н╕як все одно не убоюсь н╕ зла, н╕ смерт╕. Адже, Боже, Ти з╕ мною, поруч. Тво╖ основи - як зернятко в мо╖х глибинах, заспокоюють мене, дають тишу. Цю тишу я п╕дтримую, не вживаючи н╕чого, що порушить в мен╕ р╕вновагу, р╕вновагу м╕ж Вогняним ╕ Водяним, м╕ж Дивом ╕ Ладою. ╤ в╕д того не припиняю засв╕дчення сво╖х спонукань. Цю тишу я п╕дтримую жал╕стю ╕ сп╕вчуттям до живого, пробуджуючи в соб╕ Жива. В╕д того не припиняю засв╕дчувати сво╖ спонукання.

Тиша в мо╖й душ╕ в╕д Тебе, Боже.

Славлю Тебе!


***


О Боже! Ти да╓ш Долю багатства. Ти сам ╓ Доля багатства, багатства, яке хова╓ недол╕ки, даруючи досконал╕сть, даруючи стан без ус╕лякого страху.

Боже. Ти да╓ш Долю щастя. Ти сам ╓ Доля щастя. Ти занурю╓ш людину в це щастя як стан Життя В╕чного, як стан Безсмертя.

Славимо Тебе, Боже.


***


Боже. Ти в мо╖х глибинах розгорта╓шся Всесв╕том. Ти Один ╢диний, та Доля багатства, яка хова╓ мо╖ недол╕ки ╕ розгорта╓ досконал╕сть, та Доля щастя, яка зветься життя в╕чне, життя без смерт╕, без страху.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже, Всевидяче Око. Було засв╕дчення спонукань, думок, почутт╕в, засв╕дчення св╕ту. ╤ Ти зронило сльозу. В╕д сльози зродився Св╕т, Новий Св╕т, зродилися Св╕ти.

Боже, Всевидяче Око. Ти кажеш: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Я засв╕дчую сво╖ спонукання. Ми вс╕ засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання. У нас у вс╕х сльози течуть по щоках. Ми близьк╕ до Дол╕ Твого багатства, яке хова╓ недол╕ки ╕ да╓ досконал╕сть. Ми близьк╕ до Дол╕ Твого щастя, до стану Життя В╕чного, до Безсмертя.

Нам буде Життя В╕чне, коли ми помрем. Ми в╕римо в це. ╤ це - наше спас╕ння.

Боже, Всевидяче Око. Посилай нам сльози.

Славимо Тебе!


***


Боже, Всевидяче Око. У мене з╕р гострий, як у Першоптаха, як у Сокола.

Боже, Всевидяче Око. Нема сльози. Дай сльозу. Дай в╕дродитися в Долю Твого багатства ╕ щастя. Дай в╕дчути Життя В╕чне. В╕дчути Безсмертя.

Дай Долю багатства, що схова╓ недол╕ки, в╕дродить досконал╕сть, Твою досконал╕сть, Боже. Дай в╕дродитися в Дол╕ Твого багатства.

Славлю Тебе!


***


Боже. Ти Око, Всевидяче Око. Ми зроня╓мо сльозу, спиня╓мось, завмира╓мо, засв╕дчуючи в соб╕ глибини Всесв╕ту.

Спиня╓мось...

Завмира╓мо...

Поворушивши ногою чи рукою, усм╕ха╓мось у сво╖х глибинах. В╕д того всього ста╓ см╕шно.

Усм╕ха╓мося.

Ми - Всесв╕т. В наших глибинах Всесв╕т.

Зронена сльоза породила Всесв╕т.

Око. Всевидяче Око. Ти породило погляд Сокола.

Славимо Тебе!


***


Боже. Ти Око, Всевидяче Око. Ти зронило сльозу кришталево чисту.

Ми тут у Храм╕ зроня╓мо сльозу, очищу╓мось в над╕╖, що наша сльоза також кришталево чиста, що з не╖ буде шлях до Життя В╕чного.

У тиш╕ поглиблено засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, засв╕дчуючи св╕т, ми зроня╓мо сльозу, як Ти, Око.

В╕римо, що з цього почина╓ться св╕т Життя В╕чного.

Славимо Тебе, Боже, Всевидяче Око!


***


Боже. Коли сонце угор╕, над головою, ми збира╓мося у Храм╕, в тиш╕ й поглиблено засв╕дчу╓мо сво╖ спонукання, думки, почуття, засв╕дчу╓мо св╕т.

Боже. Ти Око, Всевидяче Око. Ми, як Ти, зроня╓мо сльозу ╕ пробуджу╓мо у соб╕ св╕ти, йдучи до Життя В╕чного.

Боже. Ти - наш дороговказ.

Славимо Тебе!


***


Боже. Ти Око, Всевидяче Око. Ти зронило сльозу кришталево чисту. З не╖ почались ус╕ Св╕ти.

Боже. Я, як Ти, засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, засв╕дчуючи св╕т, зронив сльозу. З не╖ почався м╕й св╕т, боротьба за життя в╕чне.

Боже, Ти вказав мен╕ шлях.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Ти Око, Всевидяче Око. Ти зронило сльозу. З╕ сльози почалось усе, ус╕ Св╕ти. ╤ почався шлях до Життя В╕чного.

Вклоняюсь Тоб╕, Боже.

Славлю Тебе, Боже!

Уранц╕, засв╕дчуючи сво╖ спонукання, думки ╕ почуття, засв╕дчуючи св╕т, я, як Ти, Боже, зронив сльозу. З цього в мен╕ почали народжуватись св╕ти. ╤ почалась боротьба за Життя В╕чне.

Боже, Ти - дороговказ.

Вклоняюсь Тоб╕, Боже.

Славлю Тебе, Боже!


***


Бог пробуджу╓ у вас сво╖ прояви. Пробуджу╓ Дива, Лада, Ладо, Жива, Живо.

Обожнюйте Бога, адже В╕н п╕дштовху╓ вас не вживати те, що зм╕нить ваш стан ╕ порушить р╕вновагу Дива ╕ Ладо у вас, порушить р╕вновагу Вогню ╕ Води у вас. Нер╕вновага порушу╓ св╕дчення, засв╕дчення спонукань.

Бог п╕дштовху╓ вас не вбивати живе, мати жаль ╕ сп╕вчуття, пробуджуючи у ваших глибинах Живу, Ладу, житт╓ву силу. Безжал╕сн╕сть порушу╓ св╕дчення, засв╕дчення спонукань.

Бог п╕дштовху╓ вас засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки, почуття, засв╕дчувати св╕т ╕ пильнувати за собою, в╕дкриваючи у вас Всевидяче Око, Душу, Дух, Долю-Дв╕йника, ДажБога, Сварога, що веде до Життя В╕чного.

Бог п╕дштовху╓ вас йти до Вир╕ю, йти в теплу, сонячну кра╖ну, яка у ваших глибинах. В╕дкрийте ╖╖. ╤ п╕д╕ть туди. Там рай, щастя, там сам Бог. В╕дкрийте його у сво╖х глибинах.


***


Славте Бога!

Слав, душе моя, Всевидяче Око.

Буду славити Бога, поки я живий, поки рухаюсь, поки ╕сную. Н╕ на кого нема над╕╖. Пробуджую у соб╕ Око - ╕ зникають хибн╕ думки.

Нема хибних думок - ╕ наста╓ щастя.

Наста╓ щастя для тих, хто ма╓ над╕ю на спас╕ння. Око творить ╕стинне, руйнуючи оману, руйнуючи хибне. Око в╕дкрива╓ оч╕. Т╕льки засв╕дчуй сво╖ спонукання, спостер╕гай себе, пильно стеж за сво╖ми спокусами, засв╕дчуй св╕т.

Славлю Бога!

Славить душа моя Всевидяче Око!


***


Славте Бога з гори свого Духа.

Славте Бога, його прояви Див ╕ Ладо.

Славте його Небесний Вогонь ╕ Воду.

Славте Його Вир╕й - теплу сонячну кра╖ну.

Хай ус╕ славять Бога. Адже В╕н п╕дштовху╓ засв╕дчувати св╕т, засв╕дчувати сво╖ спонукання, пильнувати за собою задля життя в╕чного.

Славимо Його!


***


Не вбивай живе! Боже, це Тв╕й прояв як Жива, Живо.

Дай прояв сво╓му жалю, сп╕вчуттям до усього живого, до сво╖х власних думок.

Ой, Жива!

Ой, Живо!

Це прояви Бога, який не затриму╓ при╓мн╕ думки ╕ не в╕дстороню╓ться в╕д поганих. А св╕дчить ╖х.

Славлю Бога!


***


Боже. Тебе колись звали Див.

На тебе будуть казати Брахман, Ахура Мазда, Будда, Дао, ╢лох╕м, ╤╓гова, Отець Небесний, Аллах. Але Ти поза назвою. Ти в глибинах мо╖х, неназваний як в╕дчуття Всесв╕ту В╕чного.

Славлю Тебе!


***


Боже. Ти в╕дбира╓ш; в╕дбира╓ш все хибне, потворне, ╕люзорне, недобре, не╕стинне. ╤ залиша╓ться сама природа Твоя, Божественна природа.

У нас ╓ Божественна природа, в наших глибинах. Вона залиша╓ться.

Ми багат╕ й щаслив╕.


***


Боже. Я мав Стан Життя В╕чного. Знаю. Це можлив╕сть мати стан життя без смерт╕ й без страху п╕сля того, як я п╕ду з цього св╕ту в потойб╕чний, в Ир╕й.

╤з вир'╖чка солов'╖ летять. То тепла сонячна кра╖на. Дехто з нас п╕шов туди, в Ир╕й, в ту теплу сонячну кра╖ну п╕шов; п╕шов - в╕дк╕ля солов'╖ прил╕тають. Я залишився тут, на ц╕й земл╕. Знаю, що Ир╕й - то першоземля бог╕в ╕ св╕ту. В╕н - в глибинах мого духу. Бо я мав Стан Життя В╕чного, стан життя без смерт╕.

Боже. Дай мен╕ можлив╕сть знову пережити стан життя без смерт╕ й страху. Хоча я ╕ маю в соб╕ сл╕д в╕д такого стану ╕ мене покинули вс╕ бажання, а отже - ╕ бажання мати Вище. Просто ц╕каво, що таке бува╓ за життя, за життя на ц╕й земл╕.

Боже, славлю Тебе!


***


Боже. Як тебе т╕льки не називали. ╤ Бог. ╤ Б╕г. ╤ Бга. ╤ Бхага.

Але Ти в мен╕; Ти в нас. ╤ Тебе я не можу н╕як назвати.

Боже. Ти Вищий, ан╕ж якась назва.

Ти Вищий! Хоча ╕ ця назва не для Тебе. ╤ тут люди кажуть по-р╕зному. На тебе кажуть Вишн╕й. Пот╕м вед╕йц╕ будуть казати В╕шну. Хоча Ти поза ус╕лякими назвами. А ран╕ше Тебе звали Див як Денне Сяюче Небо. А пот╕м Ти став птахом, що в╕щу╓ нещастя. Хоча Ти да╓ш Долю Щастя. Ти був Небом, а став птахом. То - люди, то людськ╕ перевертання.

Але Ти - в глибинах Духа.

Бог ╓ Дух. Бог ╓ Доля багатства, яке хова╓ недол╕ки ╕ да╓ досконал╕сть.

Славимо Тебе, Боже!


***


Боже. Ти Доля, Доля щастя. Ти сяйво, св╕тло в мо╖й душ╕. Коли сонце ╕ з╕рки на неб╕ згаснуть, то св╕тло в мо╖й душ╕ залишиться. То Ти.

Боже. Ти Доля, Доля багатства. Ти хова╓ш недол╕ки мо╖ ╕ я стаю досконалим, як Ти, Боже.

Славлю Тебе, Боже!

***


Боже. Ти кажеш: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Я засв╕дчую все, засв╕дчую сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись у сво╓му справжньому Я. ╤ я отримаю життя в╕чне, без смерт╕ й страху. Адже в╕д того Ти в╕дкрива╓шся в мен╕, Боже, в╕дкрива╓шся як Доля. Тод╕ Доля б╕ля мене, м╕й Дв╕йник. Спас╕ння з╕ мною.

Славлю Тебе, Боже!

Тод╕ я, як Першоптах, як Сок╕л залишаюсь сторонн╕м спостер╕гачем ус╕ляких руйнац╕й в мо╓му Всесв╕т╕.

Тод╕ я й сп╕ваю:

Ой на Чорному мор╕, на б╕лому камен╕,

Ой там сидить ясен сок╕л -

Низенько голову склонив,

Та жал╕бненько квилить-проквиля╓,

Та на святе╓ небо, на Чорне море спогляда╓,

Що на святому неб╕,

На Чорному мор╕ негаразд почина╓.

Отже ╕ я споглядаю. Споглядаю за сво╖ми спонуканнями, за сво╖ми думками ╕ почуттями. Споглядаю за св╕том.

╤ то Ти, Боже, в мен╕ в╕дкрива╓шся.

Славлю Тебе, Боже!


***


Боже. Ти ПершоБог. Ти почав усе живе.

Ти да╓ш Долю.

Та не винна тому доля,

А все винна твоя воля.

Бо що заробля╓ш,

Та й те пропива╓ш.

Так ми сп╕ва╓мо ╕ не м╕ня╓мо св╕й стан, не вжива╓мо те, що зм╕ню╓ стан, те, що порушу╓ р╕вновагу ╕ припиня╓ св╕дчення, спостереження, пильнування, споглядання.

Див ╕ Ладо у р╕вноваз╕.

Славимо Тебе, Боже!


***


Роди, Боже, на всякого Долю!

Так сп╕ва╓мо ми про ту Долю, яку да╓ш Ти, Боже.

Ту Долю, яка завжди поруч, завжди б╕ля нас; в╕д того ╕ влива╓ у нас сили.

Роди, Боже!

Славимо Тебе!


***


Боже. Ти ПершоБог. Ти створив Вир╕й.

Ти Род. Адже Ти об╕йма╓ш вс╕х людей. Ти об╕йма╓ш ус╕х, кому боляче, бо вони будуть мати Стан Щастя, Стан Життя В╕чного, Життя Без Смерт╕, як Ти.

Як Ти, Щастем будуть.

Славимо Тебе, Боже!


***


Принципи "Братерства Вс╕х"


***


Не м╕няй св╕й стан. Не вбивай живе. Засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде.


Не м╕няй св╕й природний стан духу, не приймай в себе те, що м╕ня╓ цей стан, що бадьорить, або заспокою╓.

Не вбивай життя.

Засв╕дчуй все, засв╕дчуй сво╖ спонукання й думки, залишаючись собою, залишаючись в сво╓му справжньому Я. ╤ ти отрима╓ш життя в╕чне, отрима╓ш безсмертя.

Передавай ц╕ знання ╕ншим. ╤ життя в╕чне буде.


"Братерство Вс╕х". Чотири принципи "Братерства Вс╕х": 1. Спов╕дальний: Дотримування "СПОКОНВ╤ЧНИХ ЗНАНЬ БОГА", в╕ддзеркалюючих глобальн╕ (загальнолюдськ╕) принципи й ц╕нност╕. 2. Матер╕ально-економ╕чний: Науково-техн╕чн╕ розробки ╕ ╖х вт╕лення задля вир╕шення глобальних (загальнолюдських) проблем. 3. Пол╕тичний: Обмеження приватно╖ власност╕ на землю та нерухом╕сть зг╕дно з сан╕тарно-г╕г╕╓н╕чними та еколог╕чними нормами, виробленими колег╕ально. 4. Морально-етичний: Безкорислива допомога людям, як╕ вир╕шують глобальн╕ (загальнолюдськ╕) проблеми; ╕ в першу чергу - членам "Братерства Вс╕х".


Ф╕лософ╕я ╕ ритуал "Храма Споконв╕чного знання Бога".


***


У Доведизм╕ (Доязичництв╕) Бог не названий. Це Те, що вище за назву; вища сила. Але коли кажеш "Вищий", коли кажеш "Бог, або Вищий", то це вже язичництво.

Все добро.


***


Нов╕ рел╕г╕╖ - це забут╕ стар╕. Просто робиться акцент на важливому. Так, корисну медитативну практику можна знайти у Святому Письм╕ р╕зних рел╕г╕й. Важливий момент медитативно╖ практики - це засв╕дчення сво╖х спонукань. Засв╕дчення руйну╓ попередн╕ структури св╕домост╕ (С.С. Аверинцев). Руйнац╕я йде тих структур св╕домост╕, як╕ вже застар╕ли, в╕джили сво╓. Через цю руйнац╕ю застар╕лих структур св╕домост╕ людина може оновлюватись. Засв╕дчення сво╖х спонукань в р╕зних формах мають ╕ Веда, ╕ Авеста, ╕ Трип╕така, ╕ Дао де цз╕н, ╕ Тора, ╕ Б╕бл╕я, ╕ Коран. У Ведах, а це "Р╕гведа", мова йде про таку характеристику засв╕дчення, як пильн╕сть (Ригведа). Про ту саму пильн╕сть говорить ╕ "Авеста" (Авеста). Буддистське Святе Письмо "Трип╕така" ма╓ багато посилань на м╕стичну практику отримання вищих стан╕в св╕домост╕. Так, ╖╖ складова частина за назвою "Дхаммапада" говорить про ту саму практичну д╕ю - пильн╕сть (Дхаммапада). В даосизм╕, який представлений Святим Письмом "Дао де цз╕н", м╕стична практика - це та сама пильн╕сть як засв╕дчення в╕дсторонено споглядального характеру, коли людина дивиться на все збоку, коли вона обачна (Дао дэ цзин). В "Тор╕" ╕уда╖зму мова йде про процес засв╕дчення, де засв╕дчу╓ сам Бог, коли його Дух, Дух Всесильного буя╓ над водою (Тора). Через це можна розум╕ти, що тут мова йде про певний стан як Стан Бога, коли в╕н засв╕дчу╓, в╕дсторонюючись в╕д усього. В християнств╕, в його м╕стичн╕й практиц╕, теж акцент робиться на так╕й характеристиц╕ засв╕дчення, як пильн╕сть, коли рекомендують спостер╕гати за собою (Библия). В "Коран╕" мусульман ми також зустр╕ча╓мо процес засв╕дчення (Коран).

У цьому напрямку ц╕кавий досв╕д "Храму Споконв╕чного знання Бога", де акцент робиться на засв╕дченн╕. Богослуж╕ння в цьому храм╕ схоже на медитац╕ю. Тому людина, яка вперше потрапила в цей храм ╕ не под╕ля╓ вчення, про яке тут мовиться, не под╕ля╓, тому що розум╕╓ св╕т по-╕ншому, все одно не втратить час, тому що при богослуж╕нн╕ вона фактично медиту╓. А медитац╕я йде на користь. Людина в╕дчува╓ гармон╕ю в сво╖й душ╕, заспоко╓ння в╕д процесу засв╕дчення.

"Храм Споконв╕чного знання Бога" - це в╕с╕м камен╕в, як╕ розкладен╕ по колу, як це робили адепти ще за час╕в доязичництва, за час╕в Кам'яно╖ Могили. Ще до язичник╕в людина робила коло з восьми камен╕в ╕ проводила богослуж╕ння в час, коли сонце в зен╕т╕, над головою, оп╕вдн╕. Символ цього храму - восьмикутна з╕рка. Восьмикутна з╕рка ╓ фундаментом храму. Восьмикутна з╕рка - це не просто символ сонця. Це символ ясного сонячного неба. Тому на богослуж╕ння збираються тод╕, коли сонце над головою, оп╕вдн╕.

Восьмикутна з╕рка символ╕зу╓ Божественне, Бога, вищий стан св╕домост╕, Стан Бога. Бог - це Доля Щастя. Доля Щастя - це ╓ Сонячний всесв╕т Духа, Сонячний стан Духа, Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя.

Посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" спов╕дують ц╕ знання. Споконв╕чн╕ знання Бога - це "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Посл╕довники цього знання розум╕ють, що досконало виконати ц╕ Споконв╕чн╕ знання Бога неможливо. Наприклад, "Не м╕няй св╕й стан". Це не можна виконати досконало. Можна не м╕няти св╕й стан ╕ не пити алкоголь, не палити, не вживати наркотичних речовин. Але стан можуть зм╕нити забруднене пов╕тря, забруднена вода, стрес. Тому треба старатися, намагатися як т╕льки можна не м╕няти св╕й стан. Другий приклад: "Не вбивай живе". Це теж неможливо виконати досконало. Можна не вбивати людей ╕ тварин. Можна стати вегетар╕анцем ╕ не вживати м'ясо ╕ рибу. Але досконало виконати цей запов╕т теж неможливо. Це тому що рослинна ╖жа теж жива. ╤ коли ми вжива╓мо будь-яку ╖жу, в тому числ╕ й рослинну, то вбива╓мо живе. Якщо ми зовс╕м не будемо ╖сти, то ми вб'╓мо себе як живе. Може, треба не пере╖дати, щоб хоч менше вбивати живе? Третю запов╕дь "Засв╕дчуй сво╖ спонукання" теж неможливо виконати досконало. Неможливо людин╕ увесь час засв╕дчувати сво╖ спонукання. Людина в╕двол╕ка╓ться у сво╖х думках, спокуша╓ться. ╤ це - нормально. Але тод╕ вона не засв╕дчу╓ сво╖ спонукання. Спокуса робить сво╓. Тому посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" збираються у храм╕, тобто розкладають в╕с╕м кам╕нц╕в по колу; ╕ оп╕вдн╕ протягом години поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання, тим самим очищуючись в╕д ус╕ляких спокус. Це ╕ ╓ богослуж╕ння. Посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" спочатку три рази повторюють сам╕ "Споконв╕чн╕ знання Бога", тобто повторюють: "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде", п╕сля чого протягом одн╕╓╖ години, коли сонце в зен╕т╕, в тиш╕ поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання. Посл╕довники заглиблюються в себе ╕ зливаються ╕з Всесв╕том, доторкаючись до Божественного. Проходить процес очищення ╕ у людини з'явля╓ться можлив╕сть пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. А це да╓ шанс п╕сля свого земного життя мати життя в╕чне, мати безсмертя. Людина хоч раз у житт╕ повинна пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя.

Поглиблено засв╕дчувати сво╖ спонукання в╕дразу не вда╓ться. Людина в╕двол╕ка╓ться. В голов╕ з'являються р╕зн╕ думки, як╕ в╕двол╕кають, з'являються р╕зн╕ почуття. Тому для початк╕вц╕в рекомендують зосереджуватися на символ╕ восьмикутно╖ з╕рки, займаться дивленням. Можна зосередитись на сво╓му диханн╕, поступово упов╕льнюючи його, видихаючи пов╕тря. В голов╕ виникають думки. Але треба бути над думками, дивитися, як вони з'являються ╕ зникають, дивитися в те незм╕нне в соб╕, зв╕дк╕ля виходять думки, зм╕нюючи одна одну. У людини може з'явитися стан життя в╕чного, стан безсмертя. А це - запорука того, що ╓ шанс мати життя в╕чне п╕сля свого земного життя.

У символ╕ восьмикутно╖ з╕рки ╓ символи ОМ ╕нду╖зму, що спов╕ду╓ "Веди", вогонь зороастризму, що спов╕ду╓ "Авесту", колесо дхарми буддизму, що спов╕ду╓ "Трип╕таку", ╕нь ╕ ян даосизму, що спов╕ду╓ "Дао де цз╕н", шестикутна з╕рка ╕уда╖зму, що спов╕ду╓ "Тору", хрест християн, як╕ спов╕дують "Б╕бл╕ю", п╕вм╕сяць ╕з з╕ркою мусульман, як╕ спов╕дують "Коран". У кожному Святому Письм╕: Ведах, Авест╕, Трип╕тац╕, Дао де цз╕н, Тор╕, Б╕бл╕╖, Коран╕ ╓ Споконв╕чн╕ знання Бога. Тому посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" сприймають все це Святе Письмо як продовження Споконв╕чних знань Бога. Сам╕ "Споконв╕чн╕ знання Бога" в╕дображен╕ в п╕ктограмах, в п╕ктограф╕чному ╕ рун╕чному письм╕ Кам'яно╖ Могили. Ар╕╖, як╕ йшли в╕д Балт╕йського моря на п╕вдень, спочатку прийшли в степи П╕вн╕чного Причорномор'я, де ╕ розташована Кам'яна Могила. Це було ш╕сть тисяч рок╕в тому. Ш╕сть тисяч рок╕в тому була заснована перша ар╕йська культура. В степах П╕вн╕чного Причорномор'я трави були висок╕, р╕зноман╕тн╕. Цими травами л╕кувались. ╥х вживали. Але почали вживати ╕ наркотичн╕ трави. Тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан". Ар╕╖ займалися жертвоприношенням. Вони приносили в жертву людину, тварину. Пот╕м приносили в жертву коня як найдорожче. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе". Ар╕╖ не волод╕ли собою. Вони впадали в гн╕в, лют╕сть, шалену розгн╕ван╕сть. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Ц╕ знання були в╕дображен╕ в п╕ктограф╕чному ╕ рун╕чному письм╕ Кам'яно╖ Могили. Ц╕ знання ар╕╖ понесли дал╕ на п╕вдень, зв╕дк╕ля прил╕тають ириц╕. На п╕вдн╕ був Ир╕й, Рай. Саме зв╕дт╕ля прил╕тали ириц╕. Ар╕╖ п╕шли дал╕ на п╕вдень, в Ир╕й. То Вир╕й. Вони прийшли в ╤нд╕ю й ╤ран. Слово "╤ран" означа╓ Ар╕й. Ар╕╖ вплинули на виникнення ╕ндуських "Вед", а також на виникнення зороастр╕йсько╖ "Авести". З ╕нду╖зму виник буддизм ╕ Святе Письмо "Трип╕така". Буддизм вплинув на китайський даосизм, що спов╕ду╓ Святе Письмо "Дао де цз╕н". Зороастризм вплинув на ╕уда╖зм, що спов╕ду╓ Святе Письмо "Тору". З ╕уда╖зму виникло християнство, що спов╕ду╓ Святе Письмо "Б╕бл╕ю". ╤уда╖зм ╕ християнство вплинули на виникнення ╕сламу, що спов╕ду╓ Святе Письмо "Коран". "Храм Споконв╕чного знання Бога" прийма╓ вс╕ ц╕ Свят╕ Писання. ╤ Веди. ╤ Авесту. ╤ Трип╕таку. ╤ Дао де цз╕н. ╤ Тору. ╤ Б╕бл╕ю. ╤ Коран. У всьому цьому Святому Письм╕ ╓ Споконв╕чн╕ знання Бога. Все це Святе Письмо ╓ продовженням "Споконв╕чного знання Бога".

Висновки. Засв╕дчення сво╖х спонукань, в р╕зних формах, як медитативно╖ практики, ф╕ксують ╕ Веда, ╕ Авеста, ╕ Трип╕така, ╕ Дао де цз╕н, ╕ Тора, ╕ Б╕бл╕я, ╕ Коран. Тобто ф╕ксу╓ Святе Письмо р╕зних рел╕г╕йних напрямк╕в. А "Храм Споконв╕чного знання Бога", що практику╓ засв╕дчення, може бути прикладом того, що под╕бн╕сть у р╕зному рел╕г╕йно-м╕стичному досв╕д╕ може ор╕╓нтувати на мирне розв'язання тих чи ╕нших житт╓вих проблем, як╕ виникають в р╕зних рел╕г╕йних конфес╕ях. Под╕бн╕сть ми бачимо в процес╕ засв╕дчення як нев╕д'╓мну частину медитативно╖ практики, яка пронизу╓ Святе Письмо р╕зних рел╕г╕й. Под╕бн╕сть зближу╓.

Л╕тература: Аверинцев С.С. Мистика // Новая философская энциклопедия. - В 4 т. - Т.2. - М.: Мысль, 2010. - С. 579; Авеста // Авеста в русских переводах (1861-1996). - СПб.: Журнал "Нева" - РХГИ, 1997. - С. 312-313; Библия. - М.: Издание Московской патриархии, 1988. - С. 1112; Дао дэ цзин // Люйши чуньцю (Вёсны и осени господина Люя) - М.: Мысль, 2001. - С. 464-465; Дхаммапада. - М.: ООО "Издательский дом "София", 2005. - С. 29-35; Коран. - М.: Издательско-полиграфическая фирма "АНС-Принт" Ассоциации "Новый стиль", 1990. - С. 187; Ригведа: Мандалы ╤-╤V. - М.: Наука, 1989. - С. 292. Тора. - М.: 5765 - 2005. - С. 1-53.


***


Вс╕м народам в╕дкривався Бог. Це в природ╕ людини. Але факт розповсюдження Божественного знання з територ╕╖ П╕вн╕чного Причорномор'я ╓.

Ириц╕ - це птахи, як╕ повертаються з теплого краю.

Ир╕й - це теплий, сонячний край. Одного разу частина ар╕╖в п╕шла в той теплий, сонячний край, зв╕дк╕ля повертаються ириц╕. П╕шла ╕ понесла з собою Божественне знання: "Не м╕няй св╕й стан. Не вбивай живе. Засв╕дчуй сво╖ спонукання".


***


Бог - це Доля. Спочатку саме слово "Бог" мало значення "Доля" (В.В. Иванов, В.Н. Топоров), над╕ляюче Долею (Укра╖нська народна обрядова поез╕я).

Бог ╓ Щаслива Доля. Але тут щастя як трясця: на кого схоче, на того й нападе (А.А. Потебня). Коли на людину напало щастя як певний Вищий Стан Духу, Стан Св╕домост╕, то в╕д того з'явля╓ться Дв╕йник, або Доля, або Бог, Стан Бога. То Дв╕йник-Охоронець в╕д ус╕ляко╖ б╕ди, недол╕. ╤ тод╕ смерть зда╓ться неможлив╕стю (В. Джемс).

Щаслива Доля сама напада╓. Це спонтанний процес. Але щоб ця спонтанн╕сть проявилася, людин╕ необх╕дно робити зусилля. Людина ма╓ досягти усп╕ху самост╕йно (╢. Боженко). Пильно засв╕дчувати сво╖ спонукання, думки, почуття, залишаючись собою, не втрачаючи себе. А втрачати себе треба т╕льки заради життя в╕чного.

Л╕тература: Боженко ╢. Доля // 100 найв╕дом╕ших образ╕в укра╖нсько╖ м╕фолог╕╖. - К.: Автограф, Книжковий д╕м "Орфей", 2007, - С. 47; Джемс В. Многообразие религиозного опыта. - С-Пб.: Андреев и сыновья, 1993. - С. 306; Иванов В.В., Топоров В.Н. Доля // Мифы народов мира: Энциклопедия. - В 2т. - Т.1. - М.: Советская энциклопедия, 1991. - С. 391; Потебня А.А. О Доле и сродных с нею существах // Слово и миф. - М.: Правда, 1989. - С. 496; Укра╖нська народна обрядова поез╕я. - К.: Школа, 2006. - С. 10.


***


Род, Родюч╕сть, Сила Росту - це ц╕нност╕ й Божество первинно╖ ╕ндо╓вропейсько╖, або ар╕йсько╖ культури, яка виникла ш╕сть тисяч рок╕в тому в степах П╕вн╕чного Причорномор'я.

З такою ц╕нн╕стю, як Сила Росту приходить розум╕ння Бога як припинення неправильного росту, або Щаслива Доля, Щаслива Доля як медитативний стан гармон╕╖ ╕ р╕вноваги протилежностей - Небесного вогняного сонця ╕ Небесно╖ прохолодо╖ води, як яскравого Неба (Див) ╕ Ладу (Ладо). Бог, Щаслива Доля - спонтанн╕сть. Тут щастя як трясця: на кого схоче, на того й нападе (А.А. Потебня).

Л╕тература: Потебня А.А. О Доле и сродных с нею существах // Слово и миф. - М.: Правда, 1989. - С. 496.


***


Треба вм╕ти втрачати себе заради служ╕ння; ╕ не втрачати себе, не розпилювати себе на др╕б'язкове, заради служ╕ння, служ╕ння життю в╕чному, заради життя в╕чного.


***


Бог - це Доля; це те, що да╓ Долю, Долю Щастя, Стан Щастя, стан, коли в гармон╕╖, в р╕вноваз╕ протилежност╕ вогняного ╕ водяного, вогню ╕ води. ╤ це основа, яка породжу╓.

Гармон╕я-р╕вновага вогню ╕ води - це ототожнюватись ╕ розототожнюватись, втрачати себе заради життя в╕чного ╕ не втрачати себе, бути собою заради життя в╕чного.

Заради сили росту. Адже життя - в╕д сили росту. Основна ц╕нн╕сть - це сила росту.

Коли в гармон╕╖ ╕ р╕вноваз╕ вогонь сонця ╕ вода небесна (дощ), то все росте. Ця гармон╕я, ця р╕вновага припиня╓ ╕ неправильний р╕ст. Вогонь ототожнення може породжувати неправильний р╕ст. Але коли ╓ водяне розототожнення, то ╓ гармон╕я ╕ р╕вновага, а отже ╓ ╕ р╕ст правильний.

Гармон╕я ╕ р╕вновага протилежностей (вогонь-вода) - це певний Стан Щастя, Стан Бога, Стан Безсмертя, медитативний стан.


***


Коли сонце зверху, то ототожнення, втрата себе заради життя в╕чного, екстаз, вогонь. ╤ для гармон╕╖, для р╕вноваги одну годину треба медитувати, щоб було розототожнення, щоб не втрачати себе, щоб бути собою, в енстаз╕, бути небесною водою заради життя в╕чного; розототожнення в╕д усього ╕ншого.

Втрачати себе, ╕ не втрачати себе (розпоряджатися собою, бути собою). Це повинно бути в р╕вноваз╕, в гармон╕╖.

Щоб був правильний р╕ст, а не р╕ст пухлини, повинна бути р╕вновага вогню сонця ╕ води небесно╖ (дощу), ототожнення ╕ розототожнення, ек-стазу ╕ ен-стазу (медитац╕╖), бхакт╕ й джнан╕, втрачання себе ╕ невтрачання себе, коли людина ╓, розпоряджа╓ться собою, в╕дчува╓ себе, ╓ собою. Правильний р╕ст - це коли жовте вогню сонця ╕ син╓ води неба в р╕вноваз╕, в гармон╕╖. Р╕вновага ╕ гармон╕я протилежностей ╕ ╓ Бог, Породжуюча Сила, яка да╓ Долю Щастя.


***


Людина ма╓ важку долю, стика╓ться з труднощами. ╤ за компенсац╕йними механ╕змами виника╓ щастя. Щастя як трясця: на кого схоче, на того й нападе (А.А. Потебня). В╕д чого? А компенсац╕я труднощ╕в. Але потр╕бна напружена праця.

Л╕тература: Потебня А.А. О Доле и сродных с нею существах // Слово и миф. - М.: Правда, 1989. - С. 496.


***


Бог - то Щаслива Доля, коли я як ╓ в цьому св╕т╕. Коли я засв╕дчую думки, сво╖ спонукання, що б'ють.


***


"Не м╕няй св╕й стан.

Не вбивай живе.

Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Це веде до певного стану св╕домост╕. Це Стан Безсмертя, Стан Життя В╕чного.

А це шанс мати життя в╕чне п╕сля смерт╕. Це запорука того, що буде безсмертя п╕сля смерт╕.


***


Поглиблено засв╕дчувати сво╖ думки, почуття, спонукання - це засв╕дчити ╕ сво╖ основи, т╕, як╕ за цими думками, почуттями, спонуканнями.

Заглибитись у себе - це заглибитись в первинний св╕т ╕ водночас - останн╕й св╕т майбутнього.


***


РЕЛ╤Г╤ЙНА СВОБОДА ╤ АБСОЛЮТ БОЖЕСТВЕННОГО (на приклад╕ "Храму Споконв╕чного Знання Бога").

Рел╕г╕йну свободу ╕ Абсолют Божественного можна вважати протилежностями. Рел╕г╕йна свобода - це зм╕ни. В рел╕г╕╖ зм╕нюються ритуал, догми, спос╕б життя. Були католицизм ╕ православ'я, а виник протестантизм. Одне ╕ те саме Святе Письмо, а трактування р╕зн╕. На нових трактуваннях виникають ╕ нов╕ рел╕г╕╖. Це рел╕г╕йна свобода. Але наск╕льки можна зм╕нювати розум╕ння Святого Письма? Адже Абсолют Божественного незм╕нний. Це Абсолют. ╤ Бог Один, ╢диний.

Рел╕г╕йн╕ конфес╕╖ конкурують м╕ж собою. Запов╕д╕ Мойсея у Тор╕ майже досл╕вно сп╕впадають ╕з запов╕дями Будди у Трип╕тац╕. Хоча деяк╕ ╕уде╖ скажуть, що буддизм - це зовс╕м не рел╕г╕я, ╕ там нема Бога. В Б╕бл╕╖ ╓ висловлювання проти язичник╕в. Хоча Абсолют Божественного був ╕ у них. Бог був ╕ до написання Тори, до написання Б╕бл╕╖. Йде конкуренц╕я. Йде конкуренц╕я за людськ╕ уми, за людський розум. В людський мозок вкладаються певн╕ ╕деолог╕╖. Але треба примирювати людей.

Абсолют Божественного як незм╕нне виник в П╕вн╕чному Причорномор'╖.

Як це було?

Прадавн╕ люди (ар╕╖, у яких Всесв╕т - це Див, ╕ ар╕╖, у яких Всесв╕т - Ладо), як╕ жили в степах П╕вн╕чного Причорномор'я, вживали р╕зн╕ трави, л╕кувались ними. Але вони вживали ╕ трави, як╕ стимулюють, м╕няють стан людини. Вживали прокислий виноград, в╕д якого вино. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан".

Прадавн╕ люди займалися жертвоприношенням, приносили в жертву тварин. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе".

Прадавн╕ люди не волод╕ли собою, впадали в лют╕сть, у гн╕в. ╤ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання".

Ще було сказано: "Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде".

Прадавн╕ люди понесли ц╕ знання туди, в╕дк╕ля прил╕тають ириц╕. Ириц╕ прил╕тають ╕з Ир╕ю.

Ир╕й - тепла, сонячна кра╖на.

"Храм Споконв╕чного знання Бога" спов╕ду╓ первинн╕ слова Бога, як╕ ╓ у вс╕лякому Святому Письм╕.

"Храм Споконв╕чного знання Бога". Богослуж╕ння у цьому храм╕ схоже на медитац╕ю. Тому людина, яка вперше потрапила в цей храм ╕ не под╕ля╓ вчення, про яке тут говорять, все одно не втратить час, тому що при богослуж╕нн╕ вона фактично медиту╓. А медитац╕я йде на користь. Символ "Храму Споконв╕чного знання Бога" - восьмикутна з╕рка. Восьмикутна з╕рка - це фундамент храму. Восьмикутна з╕рка - це символ Бога.

Ар╕╖ йшли в╕д Балт╕йського моря на п╕вдень в степи П╕вн╕чного Причорномор'я. В степах П╕вн╕чного Причорномор'я трава була висока, р╕зноман╕тна. Цими травами л╕кувались. ╥х вживали. Але почали вживати ╕ стимулююч╕ трави, як╕ зм╕нюють стан людини. Тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не м╕няй св╕й стан". Ар╕╖ займались жертвоприношенням. Вони приносили в жертву тварин. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Не вбивай живе". Ар╕╖ не волод╕ли собою. Вони упадали в гн╕в, лют╕сть. ╤ тод╕ було явлення Бога, ╕ було сказано: "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Ще було сказано: "Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Ц╕ знання в╕дображен╕ в п╕ктограф╕чному ╕ рун╕чному письм╕ Кам'яно╖ Могили. Ц╕ знання ар╕╖ понесли в теплу сонячну кра╖ну, зв╕дк╕ля прил╕тають ириц╕, тобто в ╤нд╕ю й ╤ран. Отже ар╕╖ вплинули на виникнення ╕нду╖стських "Вед", ╕ зороастрийсько╖ "Авести".

Споконв╕чн╕ знання Бога - це "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде". Досконало це виконати неможливо. Наприклад, запов╕дь "Засв╕дчуй сво╖ спонукання". Неможливо людин╕ увесь час засв╕дчувати сво╖ спонукання. Людина в╕двол╕ка╓ться в сво╖х думках, спокуша╓ться. ╤ не засв╕дчу╓ сво╖ спонукання. Тому посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" збираються у храм╕ оп╕вдн╕ й поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання, тим самим очищуючись в╕д ус╕ляких спокус. Це ╕ ╓ богослуж╕ння. Посл╕довники "Храму Споконв╕чного знання Бога" спочатку повторюють сам╕ знання, тобто повторюють: "Не м╕няй св╕й стан, не вбивай живе, засв╕дчуй сво╖ спонукання. Передавай ц╕ знання ╕ншим ╕ життя в╕чне буде", п╕сля чого протягом години, коли сонце у зен╕т╕, в тиш╕ поглиблено засв╕дчують сво╖ спонукання. Посл╕довники заглиблюються в себе ╕ зливаються ╕з Всесв╕том, доторкаючись до Божественного. Проходить процес очищення ╕ у людини з'явля╓ться можлив╕сть пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. А це да╓ шанс п╕сля свого земного життя мати Життя В╕чне, мати Безсмертя. Людина хоч раз у житт╕ повина пережити Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя.

Поглиблено засв╕дчувати сво╖ спонукання в╕дразу не вда╓ться. Людина в╕дверта╓ться. В голов╕ з'являються р╕зн╕ думки, як╕ в╕двертають, з'являються р╕зн╕ почуття. В голов╕ виникають думки. Але треба бути над думками, не йти за ними, дивитися, як вони з'являються ╕ зникають, дивитися в те незм╕нне в соб╕, зв╕дк╕ля виходять думки, зм╕нюючи одна одну. У людини може з'явитися Стан Життя В╕чного, Стан Безсмертя. А це - запорука того, що ╓ шанс мати Життя В╕чне п╕сля свого земного життя.

╤ндо-╕ранськ╕ народи використовують терм╕н "baga", а слов'янськ╕ - "бог" для означення "багатства", та його подателя - "бога" (А. Гейштор). Про те, що це за багатство, долю якого да╓ Бог, нам показу╓ Р╕гведа.

Р╕гведа говорить про долю багатства, яке прихову╓ недостачу (Ригведа). А це не матер╕альне багатство. Це певний стан душ╕, Стан Духа як багатство. Бог - це сила, яка над╕ля╓ людину певним станом, Вищим станом як багатством. Тут мова йде про стан людини. Цей стан хова╓ недостачу, нестачу, недол╕к, людськ╕ недол╕ки, компенсу╓ ц╕ недол╕ки. Людин╕ приноситься доля як багатство, яке прихову╓ недол╕ки, прихову╓ через переживання Вищого, Вищого стану, де ц╕ недол╕ки ховаються. Цей особливий, Вищий стан познача╓ться як "Бог", як "Вище". В рел╕г╕йному м╕стицизм╕ цей стан значиться як "Стан Безсмертя".

Слово "Бог" в╕д слова "Бхага". Бхага - нагляда╓ над появою думок практичного, д╕лового характеру, думок про розпод╕л багатства. Наглядання - це ╕ ╓ багатство, це ╕ ╓ якоюсь м╕рою "Стан Бога".

"Стан Безсмертя" - це компенсаторна реакц╕я на страх смерт╕. Страх смерт╕ ж з'явля╓ться в розвитку особистост╕ (у 15 рок╕в - у хлопц╕в) разом з виникненням самосв╕домост╕ (Дидье Жюлиа). Але з'явля╓ться й компенсаторна реакц╕я на страх смерт╕. В нормальному стан╕ компенсац╕я несв╕дома, тобто вона вплива╓ на св╕дому д╕яльн╕сть, регулю╓ ╖╖ несв╕домо (Карл Юнг). ╤ у людини виника╓ "Стан Безсмертя" як несв╕дома компенсац╕я страху смерт╕. Виника╓ в╕дчуття безсмертя, усв╕домлення в╕чного життя (Антти Ревонсуо). Смерть уявля╓ться неможлив╕стю (Вильям Джемс). ╤ це не переконання, що ми будемо жити в╕чно, а усв╕домлення, що це так ╕ ╓ (W. James). ╤ абсолютно нема страху н╕ перед чим (М.Г. Мурашкин). "Стан Безсмертя" як компенсац╕я страху смерт╕ приходить як позачасове (Джидду Кришнамурти). Це екстатичн╕ спалахи, як╕ уявляються, що лежать по той б╕к часу (Корлисс Ламонт).

У психиц╕ людини багато того, що незрозум╕ло в╕дк╕ля виника╓. Незрозум╕ло, в╕дк╕ля взявся прекрасний настр╕й п╕сля глибоко╖ скорботи (Карл Ясперс). Незрозум╕ло, в╕дк╕ля взявся "Стан Безсмертя" п╕сля страху смерт╕.

Джерела: Гейштор А. Слов'янська м╕фолог╕я. - К.: ТОВ "Видавництво КЛ╤О", 2015. - С. 49-69; Джемс В. Многообразие религиозного опыта. - СПб.: Андреев и сыновья, 1993. - С. 306; Дидье Жюлиа. Философский словарь. - М.: Междунар. отношения, 2000. - С. 406; Кришнамурти Д. Записные книжки. - М.: Разум /Мир Кришнамурти, 1999. - С. 112-237; Ламонт К. Иллюзия бессмертия. - М.: Политиздат, 1984. - С. 250; Мурашкин М.Г. Записи 2000 года. - Дн╕пропетровськ: С╤Ч, 2006. - С. 127-132; Ревонсуо А. Психология сознания. - СПб.: Питер, 2013. - С. 288-305; Ригведа: Мандалы I-IV. - М.: Наука, 1989. - С. 258; Юнг К. Психологические типы. - СПб.: Ювента, М.: Издат. фирма "Прогресс-Универс", 1995. - С. 532; Ясперс К. Общая психопатология. - М.: Практика, 1997. - С. 150-483; James W. The varieties of religious experience. - New York: Longman, Green, 1902. - P. 389.


***


Зм╕ст


СВЯТЕ ПИСЬМО...........................................4


СВЯТЕ ПИСЬМО ведийц╕в, русин╕в, вогне-

поклонник╕в (язичник╕в)..................................5


Коментар СВЯТОГО ПИСЬМА "Храма

Споконв╕чного Знання Бога"............................6


П╕сенник.....................................................13


Принципи "Братерства Вс╕х"..........................41


Ф╕лософ╕я ╕ ритуал "Храма Споконв╕чного знання Бога"...............................................................42


СВЯТЕ ПИСЬМО. - Дн╕про: "Храм Споконв╕чного знання Бога", 2017. - 46 с.


Святе Письмо - зб╕рка текст╕в "Храма Споконв╕чного знання Бога". В цю зб╕рку входить саме Святе Письмо, як текст який перекладений з п╕ктограф╕чного письма, а також тексти як╕ в╕дображають ф╕лософ╕ю ╕ ритуал Храма.

Корисну медитативну практику можна знайти у Святому Письм╕ р╕зних рел╕г╕й. Важливий момент медитативно╖ практики - це засв╕дчення сво╖х спонукань.

Святе Письмо ма╓ техн╕ку медитативно╖ практики. Тому буде корисно широкому колу читач╕в, як╕ ц╕кавляться рел╕г╕йною культурою.


Ус╕ права захищен╕. Н╕яка частина дано╖ книги не може бути в╕дтворена в яко╖ б не було форм╕ без письмового дозволу кер╕вництва "Храма Споконв╕чного знання Бога".


No Храм Споконв╕ного


знання Бога, 2017


Видання Храма Споконв╕чного знання Бога


СВЯТЕ ПИСЬМО


Формат 60х84 1/16. Пап╕р офсетний. Гарн╕тура Times. Друк р╕зограф╕чний. Умовн. друк. арк. 1,86.

Наклад 5000 прим. Зам. N0_96


Видано та в╕ддруковано


Храмом Споконв╕чного знання Бога.


м. Дн╕про.


- 30 -