# Лос╓во (диптих)

Александр Иванович Приймак

Де колись паслися лос╕, - В луз╕ та долин╕, Сп╕в козацький чути дос╕, В╕н зл╕та донин╕...

Лос╓во

(диптих)


1. (П╕сня)

Де колись паслися лос╕, -

В луз╕ та долин╕,

Сп╕в козацький чути дос╕,

В╕н зл╕та донин╕...


У долин╕ криниченька,

Води там джерельн╕,

Ходить долом д╕вчинонька,

Стр╕лами - оченька,


Як погляне - побива╓

Козака назовс╕м, -

Ясне л╕то шкандиба╓

У п╕сенну ос╕нь;


У п╕сенну тую ос╕нь

Козак люльку палить,

Щоб не з*╖хав з глузду зовс╕м,

Рибку ловить й в*ялить,


От╕╓ю та й таранню

Кобзаря часту╓,

А назавтра в пору ранню

Рибку знов чату╓...

2.

Де колись паслися лос╕, -

На лужечку, п╕д горою,

Ходив козак молоденький, -

Ой, та за водою!


Там, у луз╕, криниченька, -

Та й вода джерельна, -

Ходив козак Приймаченько,

Стр╕в д╕вча пекельне...


Ой, за тою за водою

Стр╕в отую д╕вчиноньку,

Що йшла за... б╕дою!..

Стр╕в отую д╕вчиноньку,

Що йшла за... б╕дою!..


Ой, у то╖ д╕вчиноньки

К╕льця в нос╕ й в вухах,

Кинув рвати абрикоси,

Став д╕вчину слухать...


В╕н побрав оту д╕вчину

Серед очерету:

Та см╕ялась без упину -

П╕в-долини - рег╕т!

Та см╕ялась без упину -

П╕в-долини - рег╕т!..


╤ не знав наш Приймаченько

Плакать, чи см╕яться:

Доля впала-д╕вчинонька,-

Треʹ за д╕ло браться!