# Сталевий поцiлунок

Джеффрi Дiвер

Сталевий поц0лунок


Ворог у воротах; нам доводиться боротися з нашою власною розк0шшю, нашою власною дур0стю, нашою власною злочинн0стю.

- ЦИЦЕРОН


ВIВТОРОК


ТУПА СИЛА


РОЗДIЛ 1

Iнод0 ви ловите перерву.

Амел0я Сакс ╖хала на сво"му криваво-червоному Ford Tor0no комерц0йною д0лянкою Генр0-стр0т у Брукл0н0, б0льш-менш дбаючи про п0шоход0в 0 рух, коли пом0тила п0дозрюваного.

Як0 шанси?

╥й допом0г той факт, що Unsub 40 був незвичайним на вигляд. Високий 0 досить худий, в0н вид0лявся в натовп0. Проте лише це навряд чи змусить вас пом0тити серед тутешнього натовпу. Але т0"╖ ноч0, коли в0н до смерт0 забив свою жертву за два тижн0 до цього, св0док пов0домив, що в0н був одягнений у бл0до-зелене спортивне пальто в кл0тинку та бейсболку Braves. Сакс зробив необх0дне - хоча й безнад0йне - опубл0кував цю 0нформац0ю в телеграм0 та перейшов до 0нших аспект0в розсл0дування... 0 до 0нших розсл0дувань; Детективам у великих справах " про що п0клуватися.

Але годину тому патрульний 0з 84-╖ д0льниц0, прогулюючись неподал0к в0д набережно╖ Брукл0н-Хайтс, пом0тив можливу й подзвонив Саксу - свинцевому золотому щиту у справ0. Вбивство сталося п0зно вноч0 на безлюдному буд0вельному майданчику, 0 злочинець, очевидно, не знав, що його бачили в наряд0, тож в0н, мабуть, почувався в безпец0, знову одягаючи цей одяг. Патрульна пол0цейська загубила його в натовп0, але все одно помчала в цьому напрямку, викликавши п0дкр0плення, нав0ть якщо ця частина м0ста була розгалуженим м0стом, населеним десятьма тисячами людей. маскування душ. Iмов0рн0сть того, що вона знайде м0стера Сорока, - сказала вона соб0 криво, - у кращому випадку не 0сну".

Але, бл0н, ось в0н 0шов довгою скакою. Високий, худий, у зелен0й куртц0, кепц0 й тому под0бному, хоча з0 спини вона не могла розр0знити, яку команду чека" на головному убор0.

Вона занесла маслкар 60-х рок0в 0 зупинилася б0ля автобусно╖ зони, кинула оф0ц0йно-д0ловий плакат Нью-Йорксько╖ пол0ц0╖ на приладову панель 0 легко вийшла з машини, не забувши про велосипедиста-самогубця, який п0д0йшов за к0лька дюйм0в до з0ткнення. В0н озирнувся, не докоряючи, а, як вона гадала, щоб краще роздивитися високу рудоволосу колишню фотомодель, зосереджен0 ╖╖ оч0 та зброя на стегн0 в чорних джинсах.

На тротуар сл0дом за вбивцею.

Це був ╖╖ перший погляд на здобич. Довгодумний чолов0к рухався довгими кроками, ноги були довгими, але вузькими (вона зазначила, що в крос0вках - це добре для спринту по вологому кв0тневому бетон0 - набагато краще, н0ж ╖╖ чоботи на шк0рян0й п0дошв0). Частина ╖╖ хот0ла, щоб в0н був б0льш обережним - щоб в0н озирнувся навколо, 0 вона могла побачити його обличчя. Це було ще нев0домо. Але н0, в0н просто плив ц0"ю дивною ходою, його довг0 руки з бок0в, рюкзак, перекинутий на одн0й лямц0 через похиле плече.

╥й було ц0каво, чи знаряддя вбивства було всередин0: кульковий молоток 0з заокругленим к0нцем, призначений для згладжування кра╖в металу та вистукування заклепок. Це була сторона, яку в0н використав для вбивства, а не к0готь на протилежному к0нц0. Висновок про те, що провалилося в череп0 Тодда В0льямса, був зроблений з бази даних, яку Л0нкольн Райм створив для пол0ц0╖ Нью-Йорка та Оф0су судово-медично╖ експертизи, папка п0д назвою: Вплив збро╖ на людське т0ло. Розд0л трет0й: Травма в0д удару тупим предметом.

Це була база даних Райма, але Сакс була змушена сама провести анал0з. Без рими.

В0д ц0"╖ думки у не╖ в живот0 застукот0ло. Змусила себе пройти повз нього.

Знову уявляючи рани. Жахливо те, що зазнав двадцятидев"ятир0чний мешканець Мангеттену, побитий до смерт0 та пограбований, коли в0н наближався до клубу, що мав назву "40 градус0в п0вноч0", як д0знався Сакс, на широт0 Iст-В0лл0дж, де вона була розташована.

Тепер Unsub 40 - клуб був джерелом n0c - перетинався вулиця, з0 св0тлом. Яка дивна конструкц0я. Значно б0льше шести фут0в, але в0н не м0г важити б0льше н0ж 140 або 150.

Сакс побачила м0сце призначення та спов0стила диспетчерську, щоб пов0домити ╖й, що п0дозрюваний зараз заходить у п"ятиповерховий торговий центр на Генр0. Вона кинулася за ним.

З0 сво"ю т0нню позаду на непом0тн0й в0дстан0 м0стер Сорок рухався кр0зь натовп покупц0в. Люди завжди були в стан0 руху, як дзижчання атом0в, у цьому м0ст0, натовпи людей р0зного в0ку, стат0, кольору, розм0ру. Нью-Йорк мав св0й власний годинник, 0, хоча було п0сля об0дньо╖ години, б0знесмени, як0 мали бути в оф0с0, а студенти, у школ0, були тут, витрачали грош0, ╖ли, м"яли, переглядали, надсилали пов0домлення та розмовляли.

I це значно ускладнило плани знищення Амел0╖ Сакс.

Сорока п0днялася на другий поверх. В0н продовжував ц0леспрямовано йти яскраво осв0тленим торговим центром, який м0г бути в Парамус0, Ост0н0 чи Портленд0, це було так звичайне. Запахи ол0╖ та цибул0 з фуд-корту та парфуми з прилавк0в б0ля в0дкритих вход0в у як0рн0 магазини. Вона на мить подумала, що тут робить 40, що в0н хот0в купити?

Можливо, шоп0нг не був його планом на даний момент, а просто прожиток; в0н зайшов у Starbucks.

Сакс зайшов за стовп б0ля ескалатора, приблизно за двадцять фут0в в0д в0дкритого входу до кав"ярн0. Обережно, щоб залишатися поза полем зору. ╥й потр0бно було переконатися, що в0н не п0дозрю", що на нього дивляться оч0. В0н не виглядав так, н0би н0с - люди, як правило, ходять, коли мають п0столет за поясом або в кишен0, як зна" будь-який вуличний пол0цейський, насторожен0сть, б0льш жорстка хода, - але це навряд чи означало, що в0н був без п0столета. А якби в0н ╖й нахилив 0 почав стр0ляти? Р0занина.

Швидко зазирнувши всередину магазину, вона побачила, як в0н спустився до в0дд0лу з ╖жею, взяв два бутерброди, а пот0м, очевидно, замовив нап0й. Або, можливо, два. В0н заплатив 0 зник 0з поля зору, чекаючи свого капуч0но чи мокко. Щось модне. Зразу б видали ф0льтровану каву.

В0н ╖в би чи п0шов? Два бутерброди. Когось чекати? Або один зараз, а 0нший п0зн0ше?

- заперечив Сакс. Куди було найкраще його взяти? Буде краще надвор0 на вулиц0, в магазин0 чи в самому торговому центр0? Так, центр 0 Starbucks були переповнен0. Але вулиця тим б0льше. Жодне р0шення щодо арешту не було чудовим.

Через к0лька хвилин в0н все ще був усередин0. Напевно, його нап0й уже був готовий, 0 в0н нав0ть не намагався п0ти. Вона припустила, що в0н п0зно об0да". Але чи зустр0чався в0н з кимось?

Зробити складне видалення ще б0льше.

╥й подзвонили.

"Амел0я, Бадд0 Еверетт".

"Прив0т", - тихо сказала вона патрульному з 84. Вони добре знали один одного.

"Ми надвор0. Я 0 Додд. Ще одна машина з трьома".

"В0н у Starbucks, другий поверх".

Саме тод0 вона побачила кур""ра, який про╖хав повз картонн0 коробки, прикрашен0 логотипом Starbucks - русалкою. Це означало, що в магазин не було заднього входу. Сорок потрапив у тупик. Так, усередин0 були люди, потенц0йн0 перехож0, але менше, н0ж у торговому центр0 чи на вулиц0.

Вона сказала Еверетту: "Я хочу взяти його сюди".

"Всередин0, Амел0я? Звичайно. Пауза. "Це найкраще?"

В0н н0куди не втече, - подумав Сакс. "Так. Ставай сюди, стат".

"Ми ╖демо".

Швидкий погляд усередину, а пот0м назад на обкладинку. Вона все ще не могла його побачити. В0н повинен сид0ти позаду м0сця. Вона зв0льнилася вправо, а пот0м п0д0йшла ближче до в0дкрито╖ арки кав"ярн0. Якщо вона не могла бачити його, в0н не м0г бачити ╖╖.

Вона та команда об0йшли б фланги...

Саме тод0 Сакс ахнула в0д раптового, пронизливого крику, що пролунав позаду не╖. Жахливий зойк людини, яка в0дчува" б0ль. Такий грубий, такий високий, що вона не могла в0др0знити чолов0ка чи ж0нки.

Звук виходив 0з верхньо╖ частини ескалатора, який з""днував поверх нижче з цим.

О, Iсусе...

Верхня панель пристрою, на яку гонщики ступили з рухом0 сходи, в0дчинилися, 0 пасажир впав у рухом0 елементи.

"Допоможи мен0! Нема"! Будь ласка, будь ласка!" Чолов0чий голос. Тод0 слова знову злилися у крик.

Кл0"нти та прац0вники задихалися та кричали. Т0, хто стояв на сходах несправного блоку 0 все ще рухалися вгору, з0стрибували або кидалися назад. Вершники на сус0дньому ескалатор0, спускаючись, теж п0дскочили, мабуть, думаючи, що в0н ось-ось поглине ╖х. К0лька впали купою на п0длогу.

Сакс глянув у б0к кав"ярн0.

Н0 ознак 40. Чи бачив в0н ╖╖ значок, на пояс0 чи зброю, коли, як 0 вс0 0нш0, обернувся, щоб витр0щитися?

Вона зателефонувала Еверетту й розпов0ла йому про нещасний випадок 0 пов0домила про це в диспетчерську службу. Пот0м прикрити виходи; Unsub 40 м0г ╖╖ побачити 0 тепер т0кати. Вона поб0гла до ескалатора, пом0тивши, що хтось натиснув кнопку екстрено╖ допомоги. Сходи спов0льнилися, а пот0м зупинилися.

"Зупин0ть, зупин0ть!" Б0льше крик0в людини, яка потрапила всередину.

Сакс п0днявся на верхню частину платформи й зазирнув у зяючу д0ру. Чолов0к середнього в0ку - рок0в сорока п"яти чи п"ятдесяти - опинився в пастц0 в передачах двигуна, який був встановлений на п0длоз0 приблизно на в0с0м фут0в нижче алюм0н0"во╖ панел0, що в0дчинилася. Мотор продовжував обертатися, незважаючи на те, що хтось натиснув авар0йний вимикач; вона припустила, що це просто вимика" зчеплення з рухомими сходами. Б0долаху схопили за пояс. В0н був на боц0, махаючи механ0змом. Шестерн0 глибоко вр0залися в його т0ло; кров просочила його одяг 0 ст0кала на п0длогу ескалаторно╖ ями. На ньому була б0ла сорочка з бейджиком, ймов0рно, прац0вник одного з магазин0в.

Сакс глянув на натовп. Тут були прац0вники, к0лька охоронц0в, але н0хто н0чим не допомагав. Уражен0 обличчя. Здавалося, дехто дзвонив у 911, але б0льш0сть зн0мали на моб0льний телефон фотограф0╖ та в0део.

Вона покликала його: "Нас чека" порятунок. Я пол0ц0я Нью-Йорка. Я йду туди".

"Боже, це болить!" Б0льше крик0в. Вона в0дчула в0брац0ю в грудях.

Цю кровотечу потр0бно було зупинити, оц0нила вона. I ти "диний, хто збира"ться це зробити. Тож рухайся!

Вона ще б0льше розкрила шарн0рну панель. Амел0я Сакс носила невелик0 прикраси. Але вона вислизнула з пальця св0й "диний аксесуар - каблучку з блакитним каменем, боячись, що вона зачепить руку за шестер0нки. Хоча його т0ло затискало один наб0р 0з них, другий - керуючи ескалатором вниз - в0длет0в. Не звертаючи уваги на ╖╖ клаустрофоб0ю, Сакс ледве рушила у вузьку яму. Для роб0тник0в була драбина, але вона складалася з вузьких металевих прут0в, слизьких в0д кров0 чолов0ка; мабуть, в0н був пор0заний, коли вперше впав усередину гострим кра"м панел0 доступу. Вона м0цно вхопилася за руки та ноги драбини; якби вона впала, то приземлилася б на чолов0ка, а прямо б0ля нього - на другий наб0р точильних механ0зм0в. Одного разу ╖╖ ноги вил0зли з-п0д не╖, а м"язи рук звелись судомами, щоб вона не впала. Взута нога торкнулася робочих шестерень, як0 вирили жолоб у п"ят0 й смикали ╖╖ джинсовий манжет. Вона в0дсмикнула ногу.

Пот0м на п0длогу... Тримай, тримайся. Сказати або подумати це 0 йому, 0 соб0.

Крики б0долахи не стихали. Його попелясте обличчя було вузлом, шк0ра блищала в0д поту.

"Будь ласка, о Боже, о Боже..."

Вона обережно потяглася навколо другого набору шестерень, дв0ч0 послизнувшись на кров0. Одного разу його нога мимовол0 вискочила, м0цно зачепила ╖╖ за стегно, 0 вона впала вперед, до обертових зуб0в.

╥й вдалося зупинитися перед тим, як ╖╖ обличчя торкнулося металу. Знову послизнувся. Сп0ймала себе. "Я пол0цейський", - повторила вона. "Медики при╖дуть щохвилини".

"Це погано, це погано. Це так боляче. О, так багато".

П0днявши голову, вона закричала: "Хтось з обслуговування, хтось з дирекц0╖! Закрий цю кляту р0ч! Не сходи, а мотор! В0дключ0ть електроенерг0ю!"

Де в б0са пожежна частина? Сакс оглянув травму. Вона поняття не мала, що робити. Вона стягнула куртку й погладила ╖╖ проти подр0бнено╖ плот0 його живота та паху. Це мало зупинило кров.

"Ах, ах, ах", - скиглив в0н.

Шукаючи дроти, щоб перер0зати - вона носила в задн0й кишен0 св0й дуже незаконний, але дуже гострий н0ж, - але кабел0в не було видно. Як можна зробити таку машину 0 не мати вимикача? Iсус. Розлючений некомпетентн0стю.

"Моя дружина", - прошепот0в чолов0к.

"Тсс", - заспоко╖в Сакс. "Все буде добре". Хоча знала, що все буде не так. Його т0ло являло собою криваве м0сиво. Нав0ть якби в0н вижив, в0н н0коли не буде колишн0м.

"Моя дружина. Вона... Ти п0деш до не╖? М0й син. Скажи ╖м, що я ╖х люблю".

- Ти сам ╖м про це скажеш, Грегу. Читання бейджа з 0менем.

"Ти пол0цейський". Задихаючись.

"Це в0рно. I тут будуть медики...

"Дай мен0 св0й п0столет".

"Дати тоб0-"

Б0льше крик0в. Розрива" обличчя.

"Будь ласка, дайте мен0 св0й п0столет! Як мен0 це зняти? Скажи мен0!"

"Я не можу цього зробити, Грег", - прошепот0ла вона. Вона поклала руку йому на руку. Другою долонею вона витерла з його обличчя п0т.

"Мен0 так боляче... Я не можу цього витримати". Крик голосн0ше за 0нших. "Я хочу, щоб усе пок0нчило!"

Вона н0коли не бачила такого безнад0йного погляду н0 в кого.

"Будь ласка, вашу рушницю!"

Амел0я Сакс вагалася, пот0м простягнула руку й витягла з-за пояса св0й "Глок".


Пол0цейський.

Не добре. Не добре.

Та висока ж0нка. Чорн0 джинси. Гарне обличчя. I, о, руде волосся...

Пол0цейський.

Я залишив ╖╖ б0ля ескалатора й рухаюся кр0зь натовп у торговому центр0.

Зда"ться, вона не знала, що я ╖╖ бачив, але я бачив. О так. Побачив ╖╖ добре 0 ч0тко. Крик чолов0ка, який зник у щелепах машини, спонукав ус0х дивитися на звук. Але не вона. Вона поверталася шукати мене в прив0тному Starbucks.

Я бачив п0столет на ╖╖ стегн0, значок на стегн0. Не приватне, не орендне. Справжн0й коп. Пол0цейський Блакитно╖ кров0 . вона-

Добре. Що це було?

Постр0л. Я не дуже волод0ю вогнепальною збро"ю, але стр0ляв з п0столета. Без сумн0ву, це був п0столет.

Загадкове. Так, так, щось дивне. Чи д0вчина-пол0цейська - я називаю ╖╖ Ред, п0сля зач0ски - планувала заарештувати ще когось ? Важко сказати. Вона може пересл0дувати мене за багато пустощ0в, як0 я задумав. Можливо, т0ла, як0 я залишив у тому муловому ставку б0ля Ньюарка деякий час тому, обтяжен0 штангами, як т0 пухнаст0 люди, як0 купують люди, використан0 ш0сть з половиною раз0в 0 н0коли б0льше. У прес0 нема" жодно╖ 0нформац0╖ про цей 0нцидент, але, ну, це був Нью-Джерс0. Т0ло-земля, це м0сце. Ще один труп? Не варто пов0домляти; Мец виграв с0м! Так. Або вона може полювати за мною, щоб з0ткнутися невдовз0 п0сля цього на темн0й вулиц0 Манхеттена, свист проходить горло. Або, може, той буд0вельний майданчик за клубом 40╟, де я залишив такий гарний пакунок 0з, знову ж таки, зламаною к0сткою голови.

Хтось уп0знав мене в одному з тих м0сць, р0зання чи тр0щини?

Може бути. Я маю особливий вигляд, зр0ст 0 вагу.

Я просто припускаю, що вона хоче мене. Краще безпечно... Мен0 потр0бно втекти, а це означа" тримати голову опущеною, це означа" сутулитися. Легше зменшитися на три дюйми, н0ж вирости.

Але постр0л? Про що це було ? Вона гналася за кимось ще небезпечн0шим за мене? Я перев0рю новини п0зн0ше.

Люди зараз скр0зь 0 швидко рухаються. Б0льш0сть не дивиться на мене високого, худого мене, мене з довгими стопами та пальцями. Вони просто хочуть вийти, т0каючи в0д крик0в 0 постр0л0в. Пуст0ють магазини, порожн0ють фудкорти. Бо╖ться терорист0в, бо╖ться божев0льних чолов0к0в у камуфляжах, як0 колють, р0зання, стр0лянина по св0ту в гн0в0 чи завдяки розслабленим м0зкам. IДIЛ. Аль-Ка╖да. Ополчення. Вс0 на меж0.

Кручуся тут, перебираю шкарпетки та б0лизну, чолов0чу.

Генр0 Стр0т, четвертий вих0д, прямо перед0 мною. Мен0 так вийти?

Краще зроб0ть паузу. Я глибоко вдихаю. Не будемо йти занадто швидко. По-перше, я повинен втратити зелену куртку та кашкет. Купуйте щось нове. Я зайшов у дешевий магазин, щоб заплатити гот0вкою за 0тал0йський син0й п0джак китайського виробництва. Довжиною тридцять п'ять, що на щастя. Такого розм0ру важко знайти. Х0пстерська шапка федора. Дитина з Близького Сходу дзвонить на розпродаж, надсилаючи пов0домлення. Грубий. Мо" бажання - зламати йому к0стку в голов0. Принаймн0 в0н не дивиться на мене. Добре. Поклади стару куртку в м0й рюкзак. Зелена картата. Куртка в0д брата, тому не викидаю. Спортивна шапка теж входить всередину.

Китайський 0тал0йський х0пстер залиша" магазин 0 поверта"ться в торговий центр. Отже, яким шляхом втекти? Генр0 Стр0т?

Н0, не розумний. Надвор0 буде багато коп0в.

Я оглядаюся. Скр0зь, скр0зь. Ах, службов0 двер0. Там буде вантажний док, я впевнений.

Я прориваюся через двер0, наче тут мен0 м0сце, к0стяками пальц0в, а не з долонею (в0дбитки, зв0сно), повз табличку з написом " Т0льки для прац0вник0в" . Х0ба що зараз.

Думаючи: Який щасливий момент, ескалатор, Червоний поруч 0з ним, коли почалися крики. Мен0 пощастило.

Опустивши голову, я йду р0вно. У коридор0 мене н0хто не зупиня".

А, ось ватяна куртка на прищепц0. Я в0дст0баю бейдж з 0менем прац0вника та знову приколюю блискучий прямокутник на грудях. Тепер я вв0чливий член команди Мар0о. Я не дуже схожий на Мар0о, але це доведеться зробити.

Щойно дво" роб0тник0в, молод0 чолов0ки, один коричневий, 0нший б0лий, виходять у двер0 попереду мене. Я киваю на них. Вони кивають у в0дпов0дь.

Спод0ваюся, один не Мар0о. Або його найкращий друг. Якщо так, то мен0 доведеться пол0зти в рюкзак, 0 ми зна"мо, що це означа": тр0ск к0сток з висоти. Я проходжу ╖х.

добре.

Або погано: луна" голос: "Йо?"

"Так?" Питаю, рука б0ля молотка.

"Що там в0дбува"ться?"

"Пограбування, я думаю. Той ювел0рний магазин. Може бути."

"У лох0в там н0коли не було охорони. Я м0г би ╖м сказати".

Його колега: "Т0льки дешева хрень була. Циркони, таке лайно. Кому в дупу прострелять за циркон?"

Я бачу вказ0вник " Доставки" й чесно йду за стр0лкою.

Я чую голоси попереду, зупиняюся й оглядаюся за р0г. Один маленький чорний охоронець, худий, як я, г0лочка - 0 все. На його рад0о. Я м0г легко зламати його молотком. Зроб0ть так, щоб його обличчя розкололося на десять частин. I пот0м-

О н0. Чому життя таке клоп0т?

З"являються ще дво". Один б0лий, один чорний. Обидва удв0ч0 мо╖.

Я в0дхиляюся назад. А пот0м все ста" ще г0рше. Позаду мене, 0нший к0нець коридору, з якого я щойно спустився. Я чую б0льше голос0в. Можливо, це Ред 0 деяк0 0нш0, як0 роблять зачистку таким чином.

I "диний вих0д, попереду мене, це тро" орендованих пол0цейських, як0 живуть за день, у них також " шанс поламати к0стки... або Tase або спрей.

Я в середин0 0 н0куди под0тися.


РОЗДIЛ 2

Де тут?"

"Я все ще шукаю, Амел0я", - сказав ╖й Бадд0 Еверетт, патрульний з 84. "Ш0сть команд. Ус0 виходи закрит0, ми чи приватна охорона. В0н ма" бути десь тут".

Витира" кров на черевику серветкою Starbucks. Або марно намагатися. ╥╖ п0джак у см0тт"вому м0шку, який вона теж д0стала з кав"ярн0, м0г 0 не бути непоправно з0псованим, але вона не була схильна носити одяг, насичений кров"ю. Молодий патрульний пом0тив плями на ╖╖ руках, його оч0 занепоко╖лися. Пол0цейськ0, звичайно, теж люди. Iмун0тет приходить з часом, але до одних п0зн0ше, н0ж до 0нших, а Бадд0 Еверетт був ще молодий.

Кр0зь окуляри в червон0й оправ0 в0н дивився на панель в0дкритого доступу. "I в0н...?"

"В0н не встиг".

Кивок. Тепер оч0 дивляться в п0длогу, закривавлен0 сл0ди черевик0в Сакса в0д ескалатора.

"Не знаю, в якому напрямку в0н п0шов?" запитав в0н.

"Жодного". Вона з0тхнула. М0ж моментом, коли Unsub 40 м0г побачити ╖╖ та втекти, 0 розгортанням резервних оф0цер0в минуло лише к0лька хвилин . Але цього, здавалося, було достатньо, щоб зробити його невидимим. "Гаразд. Я буду шукати з тобою".

"╥м знадобиться допомога в п0двал0. Там унизу " лаборатор0я".

"Звичайно. Але й на вулицях зроб0ть аг0тац0ю труп0в. Якщо в0н побачить мене, у нього буде в0кно, щоб якнайшвидше втекти з Dodge".

"Звичайно, Амел0я".

Молодий оф0цер в окулярах в0дт0нку холодно╖ кров0 кивнув 0 п0шов геть.

"Детектив?" Чолов0чий голос позаду не╖.

Вона перетворилася на компактного латиноамериканця рок0в п"ятдесяти в смугастому темно-синьому костюм0 та жовт0й сорочц0. Його краватка була бездоганно б0лою. Нечасто побачиш таку комб0нац0ю.

Вона кивнула.

"Кап0тан Мад0но".

Вона потиснула йому руку. В0н дивився на не╖ темними очима, опустивши пов0ки. Спокусливий, але не сексуальний; захоплююче, якими були могутн0 чолов0ки, а також деяк0 ж0нки.

Мад0но був би з 84-╖ д0льниц0 0 не мав би н0чого сп0льного з0 справою Unsub 40, яка була в ре"стр0 великих справ. В0н був тут через нещасний випадок, хоча пол0ц0я, мабуть, незабаром ви╖де, якщо не буде встановлено, що п0д час обслуговування ескалатора була злочинна недбал0сть, що траплялося р0дко. Але сценою все одно керували хлопц0 та д0вчата Мад0но.

"Що сталося?" запитав в0н ╖╖.

"Пожежна служба може сказати вам краще, н0ж я. Я шукав п0дозрюваного у вбивств0. Знаю лише, що ескалатор якось несправний, 0 чолов0к середнього в0ку впав у передачу. Я п0д0йшов до нього, спробував зупинити кровотечу, але н0чого робити не було. В0н завис там на деякий час. Але зак0нчилося DCDS".

Загиблий, п0дтверджено смерть на м0сц0.

"Авар0йний вимикач?"

"Хтось вдарив його, але це вимика" лише сходи, а не головний двигун. Шестерн0 продовжують працювати. Вдарив його по паху та животу".

"Чолов0к". Кап0тан стиснув губи. В0н ступив уперед, щоб заглянути в яму. Мад0но не в0дреагував. В0н схопив свою б0лу краватку, щоб переконатися, що вона не хитнеться вперед 0 не забрудниться на поручн0. Кров теж пробрався туди. Не зворушившись, в0н повернувся до Сакса. "Ти був там внизу ?"

"Я був."

"Мабуть, було важко". Сп0вчуття в його очах здавалося щирим. "Розкаж0ть мен0 про розряд збро╖".

- Мотор, - пояснив Сакс. "Я не м0г знайти жодного вимикача. Жодних провод0в, як0 потр0бно р0зати. Я не м0г залишити його, щоб знайти це, або п0днятися на вершину, щоб сказати комусь, щоб в0н убив с0к; Я тиснув на рани. Тож я поставив патрон у котушку самого двигуна. Завадила розр0зати його навп0л. Але на той час його вже майже не було. Втратив в0с0мдесят в0дсотк0в кров0, сказав л0кар швидко╖ допомоги.

Мад0но кивнув. "Це була гарна спроба, детективе".

"Не спрацювало".

"Багато чого ти м0г би зробити". В0н озирнувся на панель в0дкритого доступу. "Нам доведеться скликати стр0лецьку групу, але за цим сценар0"м це буде формальн0стю. Нема про що хвилюватися".

"Ц0ную це, кап0тане".

Незважаючи на те, що можна побачити на великих 0 малих екранах, пол0цейський стр0ля" з0 збро╖ - це р0дк0сне явище. Вистр0лити з0 збро╖ можна лише у випадку, якщо пол0цейський вважа", що його чи ╖╖ життя чи життя перехожого знаходиться п0д загрозою, або коли озбро"ний злочинець вт0ка". А силою можна лише вбити, а не поранити. Glock не можна використовувати як гайковий ключ, щоб вимкнути ренегатську техн0ку.

У раз0 стр0лянини з боку пол0цейського, п0д час служби чи поза ним, на м0сце под0╖ прибува" наглядач з д0льниц0, де це сталося, щоб закр0пити та оглянути зброю пол0цейського. Пот0м в0н склика" стр0лецьку групу патрульного району, якою ма" керувати кап0тан. Оск0льки внасл0док постр0лу не було смерт0 чи травм, Саксу не потр0бно було проходити тест на 0нтоксикатор або йти в адм0н0стративну в0дпустку на обов"язков0 три дн0. I за в0дсутност0 посадового злочину вона не була зобов"язана здавати зброю. Просто запропонуйте його кер0внику для перев0рки та запам"ятайте сер0йний номер.

Вона зробила це зараз: спритно скинула магазин 0 викинула патрон, а пот0м п0дняла його з п0длоги. Вона запропонувала йому зброю. В0н записав сер0ал. В0ддав п0столет назад.

Вона додала: "Я зроблю зв0т про вогнепальну зброю/зв0т про напад".

"Не посп0шайте, детективе. Потр0бен час, щоб з0брати команду, 0, схоже, у вас на тар0лц0 " 0нш0 завдання". Мад0но знову поглянув у яму. "Благослови вас Бог, детективе. Не так багато людей п0шли б туди".

Сакс зм0нив катапультований патрон. Оф0цери з 84 огородили обидва ц0 ескалатори, тож вона розвернулася й посп0шила до л0фт0в, йдучи до п0двалу, де мала допомогти розшукати Несуб 40. Але вона зупинилася, коли п0д0йшов Бадд0 Еверетт.

"В0н п0шов, Амел0я. З буд0вл0". Його темно-червон0 рами водночас п0дкреслювалися й кривилися.

"Як?"

"Завантажувальна платформа".

"У нас там були люди, я подумав. Оренда пол0цейських, якщо не наш0".

"В0н подзвонив, суб'"кт, в0н крикнув з-за рогу б0ля доку, сказав, що злочинець на склад0. Принес0ть ╖хн0 наручники, булаву чи щось 0нше. Ви зна"те прокат? ╥м подоба"ться грати в справжн0х пол0цейських. Ус0 поб0гли до комори. В0н прямо вийшов. На в0део видно, як в0н - нова куртка, темне спортивне пальто, федора - спуска"ться по трапу 0 б0жить через зону паркування вантаж0вок".

"Куди?"

"Вузькофокусна камера. Не маю уявлення."

Вона знизала плечима. "Метро? Автобуси?"

"Н0чого на в0деоспостереженнях. Ймов0рно, п0шки або взяв такс0".

В одне з в0с0мдесяти п"яти м0льйон0в м0сць, куди в0н м0г би по╖хати.

"Темна куртка, ви сказали? Спортивне пальто?"

"Ми обстежили магазини. Але н0хто не бачив, щоб хтось 0з такою комплекц0"ю щось купував. Не мати його обличчя".

"Дума"те, ми можемо отримати в0дбитки з драбини? На лав0 п0дсудних?"

"О, на в0део видно, що в0н одягнув рукавички, перш н0ж спуститися".

Розумний. Цей хлопчик розумний.

"Одна р0ч. В0н н0с свою чашку та щось схоже на харчов0 обгортки. Ми шукали, але в0н не кинув т0, що ми могли знайти".

"Я зроблю для цього ЕСТ".

"Гей, як справи з Capta0n Wh0te T0e? О, я це сказав?"

Вона посм0хнулася. "Якщо ви це сказали, я не почув".

"В0н уже плану", як переобладнати св0й каб0нет у губернаторському особняку".

Пояснив шикарне вбрання. Латунь з устремл0ннями. Добре мати на сво"му боц0.

благослови вас Бог...

"Добре. Схоже, в0н мене п0дтриму" в питанн0 збро╖".

"В0н порядний хлопець. Просто пооб0цяй, що будеш за нього голосувати".

"Продовжуйте аг0тувати", - сказав йому Сакс.

"Зроблю."

До Сакса п0д0йшов 0нспектор з пожежно╖ частини та склав заяву про авар0ю ескалатора. Через двадцять хвилин група з0 збору доказ0в, яка веде справу Unsub 40, прибула з величезного комплексу на м0сц0 злочину NYPD у Кв0нс0. Вона прив0тала ╖х, двох тридцятил0тн0х афроамериканських техн0к0в, чолов0ка та ж0нку, з якими час в0д часу працювала. Вони катали важк0 вал0зи до ескалатора.

"Е-е-е", - сказав ╖м Сакс. " Це був нещасний випадок. Департамент розсл0дувань координуватиме роботу з "В0с0м-четв0ркою". Мен0 потр0бно, щоб ти пройшов с0тку в Starbucks".

"Що там сталося?" - запитала ж0нка-оф0цер, оглядаючи кав"ярню.

"Серйозний злочин", - сказав ╖╖ партнер. "Ц0на фрапуч0но".

"Наш субсид0ант с0в за п0зн0й об0д. Якийсь столик позаду, вам доведеться запитати, де. Високий, худий. Зелений картатий п0джак 0 бейсболка Атланта. Але багато не буде. В0н узяв 0з собою чашку й обгортки".

"Ненавиджу, коли вони не залишають свою ДНК".

"Правда, що."

Сакс сказав: "Але я спод0ваюся, що в0н викинув посл0д десь поблизу".

"Ви хоч уявля"те, де?" - запитала ж0нка.

Дивлячись на персонал Starbucks, Сакс справд0 мав натхнення. "Може бути. Але це не в торговому центр0. Я сам це перев0рю. Ви керу"те Starbucks".

"Я завжди любив тебе, Амел0я. Ти да"ш нам тепле й пухнасте, а ти прийма"ш темне й холодне".

Вона прис0ла й витягла блакитний комб0незон Tyvek 0з футляра, який щойно в0дкрив один 0з ECT.

"Стандартна операц0йна процедура, правда, Амел0я? З0брати все в пакет 0 доставити до м0ського будинку Л0нкольна?"

Обличчя Сакс було кам'яним, коли вона сказала: "Н0, в0дправте все назад у Кв0нс. Я веду справу з центру м0ста".

Обидва ЕСТ коротко поглянули один на одного, а пот0м знову поглянули на Сакса. Ж0нка запитала: "З ним все гаразд? Рима?"

"О, ви не чули?" - лакон0чно сказав Сакс. "Л0нкольн б0льше не працю" в пол0ц0╖ Нью-Йорка".


РОЗДIЛ 3

В0дпов0дь "".

Пауза, коли слова в0длунювали в0д глянцевих, потертих ст0н, ╖х кол0р був академ0чно-зеленим. Тобто жовч.

"В0дпов0дь. Це може бути очевидним, як закривавлений н0ж, прикрашений в0дбитками пальц0в 0 ДНК злочинця, на якому вписан0 його 0н0ц0али та цитата з його улюбленого поета. Або незрозум0л0, не б0льше н0ж три невидим0 л0ганди - 0 що таке л0ганд? Хтось?"

"Ольфакторн0 молекули, сер". Тремтячий чолов0чий голос.

Л0нкольн Райм продовжував: "Незрозум0ло, я казав. В0дпов0дь може бути в трьох нюхових молекулах. Але воно " . Зв"язок м0ж убивцею та К0лл0 може привести нас до його дверей 0 переконати присяжних переселити його в новий д0м на двадцять-тридцять рок0в. Хтось дайте мен0 принцип Локара".

Ж0ночий голос твердо сказав з першого ряду: "З кожним злочином в0дбува"ться передача матер0алу м0ж злочинцем 0 м0сцем под0╖, або жертвою, або, швидше за все, обома. Едмонд Локар, французький крим0нал0ст, використав слово "пил", але слово "матер0ал" " загальновизнаним. Iншими словами, сл0ди доказ0в". В0дпов0дачка нахилила голову, в0дкинувши наб0к довге каштанове волосся, що обрамляло обличчя у форм0 серця. Вона додала: "Пол К0рк уточнив. "Речовий доказ не може давати неправдивих св0дчень. В0н не може бути повн0стю в0дсутн0м. Лише неспроможн0сть людини знайти, вивчити й зрозум0ти це може зменшити його ц0нн0сть".

Л0нкольн Райм кивнув. Правильн0 в0дпов0д0 можна визнати, але н0коли не похвалити; який був зарезервований для розум0ння, яке перевершу" базова л0н0я. Проте в0н був вражений, оск0льки ще не призначив жодних читань, як0 б обговорювали великого французького крим0нал0ста. В0н, наче спантеличений, дивився на обличчя. "Ви вс0 записали те, що сказала м0с Арчер? Зда"ться, деяк0 з вас цього не зробили. Я не можу зрозум0ти, чому".

Ручки почали тремт0ти, клав0атури ноутбук0в клацати, а пальц0 безшумно танцювати над двовим0рними клав0шами планшет0в.

Це було лише друге заняття з0 вступу до анал0зу м0сця злочину, 0 протоколи ще не були створен0. Пам'ять студент0в буде гнучкою 0 в хорош0й форм0, але не непогр0шною. Кр0м того, запис на пап0р чи екран означа" волод0ння , а не просто розум0ння.

"В0дпов0дь "", - повторив Райм, добре, професорсько. "У крим0нал0стиц0 - крим0нал0стиц0 - нема" жодного злочину, який неможливо було б розкрити. Питання лише в ресурсах, винах0дливост0 та зусиллях. Як далеко ви готов0 зайти, щоб 0дентиф0кувати злочинця? Так, як казав Пол К0рк у 1950-х. В0н глянув на Джуль"тт Арчер. Райм д0знався 0мена лише к0лькох студент0в. Арчер був першим.

"Кап0тан Райм?" В0д молодого чолов0ка в глибин0 класу, де було близько тридцяти людей, в0ком в0д двадцяти до сорока, нахилених до молодшого. Незважаючи на стильне х0пстерське волосся з колючками, в ньому був пол0цейський. Хоча б0ограф0я коледжу - не кажучи вже про десятки тисяч посилань на Google - пропонувала оф0ц0йний ранг Райма на той момент, коли в0н залишив в0дд0л у справах 0нвал0д0в к0лька рок0в тому, малоймов0рно, що хтось, не пов"язаний 0з пол0ц0"ю Нью-Йорка, цим скориста"ться. .

Лаг0дним рухом право╖ руки професор повернув св0й витончений моторизований 0нвал0дний в0зок до студента. Райм був квадриплег0ком, майже парал0зованим в0д ши╖ вниз; його л0вий без0менний палець 0, тепер, п0сля операц0╖, права рука 0 кисть були "диними п0вденними к0нц0вками, що працювали. "Так?"

"Я думав. Локард говорив про "матер0ал" чи "пил"?" Погляд на Арчера в першому ряду, крайн0й зл0ва.

"Правильно".

"Чи не м0г бути психолог0чний перенос?"

"Як ви ма"те на уваз0?"

"Скаж0мо, злочинець погрожу" катувати жертву, перш н0ж убити ╖╖. Жертву виявляють 0з жахом на обличч0. Ми можемо зробити висновок що злочинець був садистом. Ви можете додати це до психолог0чного проф0лю. Можливо, звузити коло п0дозрюваних".

Правильне вживання слова 0nfer , зауважив Райм. Часто плутають 0з транзитивним 0мпл0ком . В0н сказав: "Питання. Вам сподобалася ця сер0я книг? Гарр0 Поттер? Ф0льми теж, чи не так?" Як правило, культурн0 явища його мало ц0кавили - х0ба що вони могли допомогти розкрити злочин, чого, б0льш-менш, н0коли не траплялося. Але Поттер був, зрештою, Поттером.

Юнак примружив темн0 оч0. "Так, авжеж."

"Ви зна"те , що це була вигадка, правда. Що Го╜вортса не 0сну"?"

"Хогвартс. I я добре це усв0домлюю, так".

- I ти погодишся, що чар0вники, заклинання, вуду, привиди, телек0нез 0 твоя теор0я передач0 психолог0чних елемент0в на м0сц0 злочину...

"Ви хочете сказати, що свин0 миються ?"

Малювання см0"ться.

Брови Рими V'd, хоч 0 не на перерв0; в0н любив зухвал0сть 0 насправд0 гра сл0в була досить спритною. Його скарга була по сут0. "Зовс0м н0. Я збирався сказати, що кожна з цих теор0й ще ма" бути емп0рично доведена. Ви нада"те мен0 об""ктивн0 досл0дження, неодноразово дублюючи результати вашого передбачуваного психолог0чного перенесення, як0 включають д0йсний розм0р виб0рки та контрол0, що п0дтверджу" теор0ю, 0 я вважаю це д0йсним. Я б сам на це не покладався. Зосередження на б0льш нематер0альних аспектах розсл0дування в0двол0ка" в0д важливого завдання. Який "?"

"Докази". Знову Джуль"тта Арчер.

"М0сце злочину зм0ню"ться, як кульбаба п0д раптовим подихом. Ц0 три л0ганди - це все, що залишилося в0д м0льйона лише мить тому. Крапля дощу може змити частинку ДНК вбивц0, що знищить будь-як0 шанси знайти його в баз0 даних CODIS 0 д0знатися його 0м"я, адресу, номер телефону, соц0альн0 мереж0... 0 розм0р сорочки". Огляд к0мнати. "Розм0р сорочки був жартом". Люди були схильн0 в0рити всьому, що говорив Л0нкольн Райм.

Пол0цейський-х0пстер кивнув, але, здавалося, його це не переконало. Рима була вражена. Йому було ц0каво, чи студент справд0 вивчатиме цю тему. Спод0вався, що так 0 зробив. У його теор0╖ насправд0 може бути щось.

- Ми поговоримо б0льше про пил месь" Локара - тобто сл0ди доказ0в - за к0лька тижн0в. Сьогодн0 наша тема перев0рить, чи " пил для анал0зу. Збереження м0сця злочину - наша тема. У вас н0коли не буде незайманого м0сця злочину. Такого не 0сну". Ваше завдання полягатиме в тому, щоб ваш0 сцени були найменш забрудненими . Тепер, який забруднювач номер один?" Не чекаючи в0дпов0д0, в0н продовжив: "Так, товариш0 пол0цейськ0 - часто, найчаст0ше, головн0. Як ми утриму"мо високопосадовц0в, як0 чепуряться перед новинними камерами, поза сценою, водночас збер0гаючи сво╖ робоч0 м0сця?"

См0х затих 0 почалася лекц0я.

Л0нкольн Райм роками викладав час в0д часу. Йому не дуже подобалося викладати, але в0н твердо в0рив у ефективн0сть роботи на м0сц0 злочину для розкриття злочин0в. I в0н хот0в переконатися, що стандарти крим0нал0ст0в були найвищими, якими вони могли бути - тобто його стандарти. Багато винних зв0льнялися або засуджувалися до покарань, значно менш суворих, н0ж вимагали ╖хн0 злочини. I невинн0 люди потрапляли до в'язниц0. В0н вир0шив зробити все можливе, щоб привести нове покол0ння крим0нал0ст0в у форму.

М0сяць тому Райм вир0шив, що це буде його нова м0с0я. В0н позбувся роботи у крим0нальних справах 0 подав заявку на роботу в Школ0 крим0нального правосуддя 0мен0 Джона Маршалла, всього за два квартали в0д його м0ського будинку в Центральному парку. Насправд0 йому нав0ть не потр0бно було звертатися. Одного вечора, випиваючи, в0н подумав сво"му другов0-окружному прокурору, що дума" покласти зброю й викладати. Окружний прокурор щось комусь сказав, 0 зв0стка д0йшла до Джона Маршалла, де прокурор викладав неповний робочий день, 0 невдовз0 зателефонував декан школи. Райм припустив, що завдяки сво╖й репутац0╖ в0н був над0йним товаром, що приваблю" ЗМI та додаткових студент0в 0, можливо, спричиня" р0зке зростання доход0в в0д навчання. Райм п0дписався, щоб викладати цей вступний курс 0 розширений х0м0чний 0 механ0чний анал0з речовин, як0 часто зустр0чаються на м0сцях злочин0в, включаючи електронну м0кроскоп0ю. Показовим для його представника було те, що останн0й курс заповнювався майже так само швидко, як 0 перший.

Б0льш0сть студент0в були або були призначен0 для пол0цейсько╖ роботи. М0сцевий, державний або федеральний. Дехто зробить комерц0йний судово-медичний анал0з - це спрацю" для приватних 0нспектор0в, корпорац0й 0 юрист0в. К0лька були журнал0стами, а один - проза╖ком, який хот0в зробити все правильно. (Райм в0тав його присутн0сть; в0н сам був об""ктом сер0╖ роман0в, заснованих на справах, як0 в0н в0в, 0 к0лька раз0в писав автору про спотворення справжньо╖ роботи на м0сц0 злочину. "Чи потр0бно робити сенсац0ю?")

П0сля огляду, хоч 0 всеб0чного, збереження м0сця злочину, Райм зазначив час 0 розпустив клас, а студенти вийшли. В0н повернув до рампи, що вела з низько╖ сцени.

Коли в0н п0днявся на головний поверх лекц0йно╖ аудитор0╖, ус0 в клас0 роз0йшлися, кр0м одного.

Джуль"тта Арчер залишилася в першому ряду. Ж0нка, як0й було близько тридцяти, мала дивовижн0 оч0. Вони вразили Райма, коли в0н уперше побачив ╖╖ на уроц0 минулого тижня. У райдужн0й оболонц0 або водянист0й волоз0 людини нема" син0х п0гмент0в; цей в0дт0нок походить в0д к0лькост0 мелан0ну в еп0тел0╖ в по"днанн0 з ефектом розс0ювання Релея. Лучники були насиченими блакитними.

В0н п0д'╖хав до не╖. "Локард. Ви трохи дочитали. Моя книга. Це була мова, яку ви перефразували". В0н не призначив власний п0дручник для класу.

"Мен0 потр0бен був матер0ал для читання до вина та об0ду днями".

"Ах".

Вона сказала: "Ну?"

Не потр0бно розширювати питання. В0н просто повторив запит в0д минулого тижня... а також к0лька телефонних пов0домлень за цей час.

╥╖ сяюч0 оч0 не зводили з нього погляду.

В0н сказав: "Я не впевнений, що це була б така хороша 0дея".

"Не гарна 0дея?"

"Я маю на уваз0, що це не корисно. Для тебе".

"Я не погоджуюсь."

Вона, зв0сно, не п0дшивала 0 не стригла. Арчер дозволив тиш0 розв0ятися. Пот0м усм0хнувся без помади. "Ви перев0рили мене, чи не так?"

"Я зробив."

"Ви думали, що я шпигун? Пробираюся до вашо╖ милост0, щоб викрасти секрети справи чи щось таке?"

Йому спало на думку. Тод0 в0н знизав плечима - жест, на який в0н був здатний, незважаючи на св0й стан. "Просто ц0каво." Насправд0 Райм д0знався багато речей про Джуль"тт Арчер. Ступ0нь маг0стра в галуз0 охорони здоров'я та б0олог0чних наук. Вона працювала польовим еп0дем0ологом у в0дд0л0 0нфекц0йних хвороб Нью-Йоркського 0нституту здоров"я у Вестчестер0. Тепер вона хот0ла зм0нити кар'"ру, крим0нал0стику. Зараз ╖╖ д0м був у центр0 м0ста, район0 лофт0в, Сохо. ╥╖ одинадцятир0чний син був з0рковим футбол0стом. Вона сама отримала к0лька схвальних зауважень за сво╖ виступи сучасних танц0в у Мангеттен0 та Вестчестер0. До розлучення вона жила в Бедфорд0, штат Нью-Йорк.

Н0, не шпигун.

Вона продовжувала дивитися йому в оч0.

Iмпульсно - надзвичайно р0дко для нього - в0н сказав: "Гаразд".

Оф0ц0йна посм0шка. "Дякую тоб0. Я можу почати зараз".

Пауза, "Завтра".

Арчер, здавалося, пот0шилася, 0 вона грайливо кивнула головою. Наче вона могла б легко домовитися й добитися зм0ни дати входу, але не хот0ла продовжувати це питання.

"Вам потр0бна адреса?" - спитав Райм.

"У мене це "."

Зам0сть рукостискань вони обидва кивнули, скр0плюючи угоду. Арчер усм0хнулася, а пот0м ╖╖ правий вказ0вний палець перем0стився до сенсорно╖ панел0 ╖╖ власного 0нвал0дного в0зка, ср0блясто╖ "Штормово╖ стр0ли", т0"╖ само╖ модел0, якою Райм користувалася к0лька рок0в тому. "Тод0 побачимося". Вона розвернула прилад, пройшла до проходу й вийшла за двер0.


РОЗДIЛ 4

Окремий будинок був з темно-червоно╖ цегли. Кол0р, близький до оправи окуляр0в патрульного Бадд0 Еверетта, кол0р засохло╖ кров0, нутрощ0в. Ви не могли не думати про це. За обставин.

Амел0я Сакс затрималася, ╖╖ оч0 дивилися на тепле осв0тлення зсередини, яке час в0д часу мерехт0ло, коли численн0 в0дв0дувач0 тут плавали м0ж лампою та в0кном. Ефект може бути схожим на стробоскоп; будинок був маленький, а гостей багато.

Смерть збира" тих, хто ма" нав0ть найнезначн0ш0 зв"язки.

Затяжний.

За роки роботи оф0цером пол0ц0╖ Сакс доносив новини про втрату десяткам член0в с0м"╖. Вона була компетентною в цьому, виконуючи слова, яких ╖х навчали психологи в академ0╖. ("Мен0 дуже шкода вашо╖ втрати". "У вас " хтось, до кого ви можете звернутися за п0дтримкою?" З таким сценар0"м вам довелося 0мпров0зувати.)

Але сьогодн0шн0й веч0р був 0ншим. Тому що Сакс не в0рив, що вона колись була присутня саме в той момент, коли електрони жертви покидали кл0тини, або, якщо ви були з 0ншого роду, дух покидав т0ло. Вона тримала руку на руц0 Грега Фроммера в момент смерт0. I як би вона не хот0ла зд0йснити цю по╖здку, угода була укладена. Вона б його не зламала.

Вона зсунула кобуру на сх0д в0д стегна, щоб ╖╖ не було видно. Здавалося, що це було пристойно, хоча вона не могла пояснити, чому. Iнша поступка Ця м0с0я полягала в тому, щоб зупинитися в ╖╖ квартир0, також у Брукл0н0, неподал0к, прийняти душ 0 переодягнутися. Знадобилися б люм0нол 0 паличка з альтернативним джерелом св0тла, щоб знайти пляму кров0 будь-де на ╖╖ обличч0.

П0дйом по сходах 0 дзв0нок.

Двер0 в0дчинив високий чолов0к у гавайськ0й сорочц0 та помаранчевих шортах. П'ятдесят чи близько того. Звичайно, це були не похорони; це буде п0зн0ше. Сьогодн0 ввечер0 з0брання було швидким сходом друз0в 0 родич0в, щоб п0дтримати, принести ╖жу, щоб в0двол0ктися в0д горя та зосередитися на ньому.

"Прив0т", - сказав в0н. Його оч0 були червон0, як ле╖ на ши╖ папуги на живот0. Брат Фроммера? Схож0сть була разючою.

"Я Амел0я Сакс. З пол0ц0"ю Нью-Йорка. Чи зможе м0с0с Фроммер поговорити з0 мною хвилинку чи дв0?" Вона сказала це люб"язно, ╖╖ голос був очищений в0д оф0ц0йност0.

"Я впевнений. Будь ласка, приходьте в."

У будинку було мало мебл0в, детал0 були нев0дпов0дними та потертими. К0лька фотограф0й на ст0нах могли бути з Walmart або Target. Фроммер, як вона д0зналася, був продавцем у взутт"вому магазин0 в торговому центр0, працюючи за м0н0мальну зарплату. Телев0зор був маленьким, а кабельне телебачення - простим. Жодно╖ 0грово╖ консол0, хоча вона бачила, що у них була принаймн0 одна дитина - скейтборд, пошарпаний 0 обмотаний клейкою стр0чкою, стояв у дальньому кутку. К0лька японських ком0кс0в про мангу були складен0 на п0длоз0 б0ля обшарпаного столика.

"Я двоюр0дний брат Грега, Боб".

"Я дуже шкодую про те, що сталося". Iнод0 ти запам'ятався.

"Ми не могли в це пов0рити. Ми з дружиною живемо в Скенектад0. Ми при╖хали сюди так швидко, як могли". В0н знову сказав: "Ми не могли в це пов0рити. Щоб... ну, померти в так0й авар0╖". Незважаючи на троп0чний костюм, Боб вир0с 0мпозантним. "Хтось за це заплатить. Цього н0коли не повинно було статися".

К0лька людей з 0нших в0дв0дувач0в кивнули ╖й, розглядаючи ╖╖ ретельно п0д0браний одяг. Сп0дниця до литок темно-зеленого кольору, чорний жакет 0 блуза. Вона була одягнена похоронно, хоча й не за задумом. Це була типова ун0форма Сакса. Темний да" б0льш негативний проф0ль ц0л0, н0ж св0тлий.

"Я в0зьму Сенд0".

"Дякую."

На протилежному боц0 к0мнати стояв хлопець рок0в дванадцяти, поруч 0з яким стояли чолов0к 0 дв0 ж0нки рок0в п"ятдесяти, прикинув Сакс. Кругле, вкрите ластовинням обличчя хлопчика було червоне в0д плачу, а волосся сильно скуйовджене. ╥й було ц0каво, чи лежав в0н у л0жку, парал0зований новиною про смерть батька, до прибуття родини.

"Так, прив0т?"

Сакс обернувся. Обличчя худорляво╖ б0ляво╖ ж0нки було дуже бл0дим, р0зким 0 тривожним контрастом 0з яскраво-червоними пов0ками та шк0рою п0д очима. ╥╖ вражаюч0 зелен0 0риси додавали моторошност0. ╥╖ темно-син0й сарафан був пом"ятий, 0 хоча туфл0 були близьк0 за фасоном, вони були з р0зних пар.

"Я Амел0я Сакс, я з в0дд0лу пол0ц0╖".

В0дсутн0сть щитового дисплея. Нема потреби.

Сакс запитав, чи можуть вони посп0лкуватися наодинц0.

Дивно, наск0льки прост0ше було вир0вняти св0й "Глок" на забитого злочинця, який наводив св0й на вас за сорок крок0в в0д вас, або переключити передачу з четверто╖ на другу, повертаючи на п"ятдесят 0з червоною л0н0"ю тахометра, щоб переконатися, що якийсь сучий син не втече .

Сталь себе. Ви можете це зробити.

Сенд0 Фроммер скерувала Сакса в задню частину будинку, 0 вони пройшли через в0тальню до крих0тно╖ л0гви, яку вона побачила, як т0льки вони ув0йшли, була к0мнатою хлопчика - постери та ком0кси про супергеро╖в, джинси та пот у купах, розпатлане л0жко. були тому св0дченням.

Сакс зачинив двер0. Сенд0 залишився стояти й насторожено дивився на в0дв0дувача.

"Я був на м0сц0, коли загинув ваш чолов0к. Я був з ним".

"Ой. М0й. ╥╖ дезор0"нтований вигляд на мить роздувся. Вона знову зосередилася на Сакс0. "Пол0цейський п0д0йшов до дверей, щоб сказати мен0. Хороший чолов0к. Його не було в торговому центр0, коли це сталося. Хтось подзвонив йому. В0н був з м0сцево╖ д0льниц0. Аз0атський чолов0к? Я маю на уваз0 оф0цер".

Сакс похитала головою.

"Це було погано, чи не так?"

"Це було, так". Вона не могла пояснити, що сталося. Ця 0стор0я вже потрапила в новини. Обл0ков0 записи було очищено, але Сенд0 зрештою побачить медичн0 висновки та д0зна"ться, через що пройшов Грег Фроммер в останн0 хвилини життя на земл0. "Але я просто хот0в, щоб ти знав, що я з ним. Я тримав його за руку, 0 в0н молився. I в0н попросив мене при╖хати до вас 0 сказати вам, що в0н любить вас 0 вашого сина".

Н0би раптово вирушивши на важливу м0с0ю, Сенд0 п0д0йшла до столу свого сина, на якому стояв наст0льний комп"ютер старо╖ модел0. Б0ля нього стояли дв0 банки газовано╖ води, одна розчавлена. Пакетик ч0пс0в, плющений. Барбекю. Вона з0брала банки 0 поставила ╖х у см0тник. "Я мав в0дновити вод0йськ0 права. У мене лише два дн0. Я не д0йшов до цього. Працюю поко╖вкою. Ми весь час зайнят0. Терм0н д0╖ мо"╖ л0ценз0╖ зак0нчу"ться через два дн0".

Отже, скоро ╖╖ день народження.

"Чи " тут хтось, хто м0г би допомогти вам д0статися до DMV?"

Сенд0 знайшла ще один артефакт - пляшку холодного чаю. В0н був порожн0й, 0 в0н теж п0шов у см0тник. "Тоб0 не потр0бно було приходити. Деяк0 люди цього не зробили б". Кожне слово завдавало ╖й болю. "Дякую тоб0." Потойб0чн0 оч0 на мить звернулися до Сакса, а пот0м упали на п0длогу. Вона викинула п0т у пральню. Вона пол0зла в кишеню джинс0в, витягла серветку й витерла н0с. Сакс зауважив, що джинси були Арман0, але були досить вицв0л0 та потерт0 - 0 не випран0 на завод0, як новий одяг (Сакс, колишня фотомодель, мало зважала на так0 марн0 тенденц0╖). Вони або були куплен0 вживаними, або, як припуска" Сакс, датован0 б0льш ранньою та комфортн0шою епохою життя с0м"╖.

Це могло бути так; вона звернула увагу на фотограф0ю в рамц0 на стол0 хлопчика - молодий чолов0к 0 його батько к0лька рок0в тому стояли б0ля приватного л0така. Перед ними були рибальськ0 знаряддя. Канадськ0 чи аляскинськ0 гори височ0ли вдалин0. Iнший член с0м"╖ в боксах на, здавалося, Indy 500.

"Чи можу я щось для вас зробити?"

"Н0, оф0цер. Чи детектив? Або...?"

"Амел0я".

"Амел0я. Гарне 0м"я".

"Ваш син справля"ться?"

"Брайан... Я не знаю, як в0н впора"ться. В0н тепер злий, я думаю. Або зац0пен0ли. Ми обо" зац0пен0ли".

"Ск0льки рок0в? Дванадцять?"

"Так, правильно. Це були важк0 к0лька рок0в. А це важкий в0к". Тремт0ння губ. А пот0м р0зке: "Хто за це в0дпов0да"? Як таке могло статися?"

"Не знаю. Це буде розсл0дувати м0сто. Вони добре працюють".

"Ми в0римо в так0 реч0. Л0фти, буд0вл0, л0таки, метро! Той, хто ╖х створю", повинен зробити ╖х безпечними. Як ми можемо знати, чи вони небезпечн0? Треба покладатися!"

Сакс торкнувся ╖╖ плеча, притиснув. Ц0каво, чи збиралася ж0нка впасти в 0стерику. Але Сенд0 швидко прийшла в себе. "Дякую, що прийшли сказати мен0 це. Багато людей цього не зробили б". Здавалося, вона забула, що сказала це ран0ше.

"Знову. Якщо вам щось знадобиться". Сакс поклала одну з0 сво╖х карток у руку Сенд0. Цьому в академ0╖ не вчили, 0, правда, вона не знала, чим допомогти ж0нц0. Сакс б0гав 0нстинктивно.

Картка зникла в кишен0 джинс0в, як0 спочатку коштували три цифри.

"Я зараз п0ду".

"О, так. Ще раз дякую вам."

Сенд0 п0д0брала брудний посуд свого сина, випередила Сакса з дверей 0 зникла на кухн0.

Б0ля вестибюлю Сакс знову п0д0йшов до кузена Фроммера, Боба. Вона запитала: "Як ти дума"ш, у не╖ справи?"

"Як 0 можна було оч0кувати. Ми з дружиною зробимо все, що зможемо. Але у нас тро" д0тей. Я м0г би облаштувати гараж, я думав. я зручний Старший хлопчик теж".

"Як ви ма"те на уваз0?"

"Наш гараж. В0н автономний, зна"те. Двох вагонний. Нагр0ва"ться, бо я маю верстак там".

"Вони при╖дуть жити з вами?"

"З кимось , 0 я не знаю, з ким 0ншим".

"Скенектад0я?"

Боб кивнув.

"Це м0сце ╖м не належить? Оренда?"

"Правильно". Шеп0т. "I вони в0дстали на пару м0сяц0в".

"У нього не було страхування життя?"

Гримаса. "Нема". В0н його здав. Потр0бн0 були грош0. Бачите, Грег вир0шив, що хоче повернути. К0лька рок0в тому залишив роботу 0 почав багато займатися благод0йн0стю. Криза середнього в0ку чи що 0нше. Працюючи неповний робочий день у торговому центр0, тож м0г в0льно працювати волонтером у ╖дальнях 0 притулках. Добре для нього, я думаю. Але це було важко для Сенд0 та Брай".

Сакс побажав добран0ч 0 рушив до дверей.

Боб пров0в ╖╖ 0 сказав: "О, але не зрозум0йте неправильно".

Вона обернулася, п0днявши брову.

"Не думаю, що Сенд0 про це пошкодувала. Вона була поряд з ним протягом усього цього. Н0коли не скаржився. I, чувак, вони кохали одне одного".


Я йду до сво"╖ квартири в Челс0, мо"╖ утроби. М0й прост0р, хороший прост0р.

I дивлячись позаду мене, звичайно.

Жодна пол0ц0я не сл0дку". Н0 Ред, пол0цейська д0вчина.

П0сля переляку в торговому центр0 я пройшов мил0 й мил0 через Брукл0н до 0ншо╖ л0н0╖ метро. Я знову зупинився, щоб отримати ще одну нову куртку та нову р0ч на голову - бейсболку, але коричневу. Мо" волосся св0тле й коротке, р0дке, але, я вважаю, найкраще його прикривати, коли я виходжу на вулицю.

Нав0що давати Покупцям щось для роботи?

Тепер я нарешт0 заспокоююся, серце не б""ться при кожному вигляд0 пол0цейсько╖ машини.

Це займе в0чн0сть, щоб повернутися додому. Челс0 дуже-дуже далеко в0д Брукл0на. Ц0каво, чому це так назива"ться. Челс0. Зда"ться, я чув, що його назвали на честь якогось м0сця в Англ0╖. Звучить англ0йською. У них там " спортивна команда з такою назвою, я думаю. А може, це просто чи"сь 0м"я.

Вулиця, моя вулиця, 22-га вулиця, шумна, але мо╖ в0кна товст0. Схожий на матку, я казав. На даху " настил, 0 мен0 там подоба"ться. З буд0вл0 н0хто не йде, я не бачив. Я сиджу там 0нод0 хот0лося б, щоб я курив, тому що сид0ти на м0ському виступ0, курити та спостер0гати за м0стом, зда"ться, " основним досв0дом старого Нью-Йорка та нового Нью-Йорка.

З даху можна побачити задню частину готелю Chelsea. В0дом0 люди залишаються там, але "залишаються", як живуть там. Музиканти, актори та художники. Я сиджу в сво"му кр0сл0, спостер0гаю за голубами, хмарами, л0таками та кра"видом, слухаю музику музикант0в, як0 живуть у готел0, але н0коли не чую жодно╖.

Зараз я б0ля вх0дних дверей будинку. Ще один погляд позаду. Без коп0в. Н0 червоного.

Через двер0 0 коридорами мого будинку. Кол0р фарби на ст0нах темно-син0й 0... л0карняний , я думаю про в0дт0нок. Мо" слово. Просто спало на думку. Я скажу сво"му братов0, коли побачу його наступного разу. П0тер був би вдячний за це. (Багато серйозного в нашому минулому, тож тепер я схиляюся до гумору.) Осв0тлення в коридорах погане, а ст0ни пахнуть, наче старе м"ясо. Н0коли не думав, що почуватимусь комфортно в такому м0сц0, коли вир0с у зеленому та пишному передм0ст0. Ця квартира мала бути тимчасовою, але вона виросла на мен0. I я зрозум0в, що саме м0сто для мене добре. Мене не дуже пом0чають. Для мене важливо, щоб мене не пом0тили. Враховуючи все.

Отже, комфортний Челс0.

Утроба...

Усередин0 я вв0мкнув св0тло й замкнув двер0. Я чекаю вторгнення, але н0хто не вторгся. Дехто скаже, що я парано╖к, але з мо╖м життям це не зовс0м параноя, чи не так? Я посипаю риб'ячими пласт0вцями небо рибок в аквар0ум0. Це завжди зда"ться неправильним, ця д0"та. Але я ╖м м'ясо 0 багато. Я теж м'ясо. Так яка р0зниця? Кр0м того, ╖м це подоба"ться, а мен0 подоба"ться м0н0-божев0лля. Вони золотист0, чорн0, червон0 й стр0ляють, як чистий порив.

Я йду у ванну 0 приймаю душ, щоб змити хвилювання з торгового центру. I п0т теж. Нав0ть у такий холодний весняний день я вологий в0д поту.

Я поставив новину. Так, п0сля тисяч0 рекламних ролик0в на екран0 сплива" 0стор0я про 0нцидент у торговому центр0 в Брукл0н0. Несправн0сть ескалатора, чолов0к убив так жахливо. I постр0л! Ну, це поясню" це. Пол0цейський намагався зупинити мотор 0 врятувати жертву, вистр0ливши в не╖. Не спрацювало. Чи це Ред випустив марну кулю? Якщо так, я в0ддаю ╖й належне за винах0длив0сть.

Я бачу пов0домлення на автов0дпов0дач0 - так, старомодне.

"Вернон. Прив0т. Довелося працювати доп0зна".

В0дчуваю стиснення в живот0. Вона збира"ться скасувати? Але пот0м я д0знаюся, що все гаразд:

"Тож я буду ближче до восьмо╖. Якщо це нормально".

╥╖ тон р0вний, але завжди. Вона не ж0нка з весною в голос0. Вона н0коли не см0ялася, як я бачив.

"Якщо ти не почу"ш, я просто п0д0йду. Якщо вже п0зно, н0чого страшного. Просто подзвони мен0".

Ал0с0я туди. Бо╖ться, що щось злама"ться, якщо вона заважа", запиту" забагато, не погоджу"ться, нав0ть якщо для когось 0ншого це не незгода, а просто запитання. Або ц0каво.

Я можу зробити з нею все. Що завгодно.

Що мен0 подоба"ться, мушу сказати. Це змушу" мене почуватися могутн0м. Змушу" мене почуватися добре. Люди робили з0 мною реч0, як0 не дуже при"мн0. Це зда"ться "дино справедливим.

Я дивлюся у в0кно, чи не виявлю Реда чи будь-якого 0ншого пол0цейського. Жодного.

Параноя...

Я перев0ряю холодильник 0 комору на предмет вечер0. Суп, я"чн0 рулетики, чил0 без квасол0, ц0ла курка, корж0. Багато соус0в 0 соус0в. Сир.

Худий б0б, Сл0м Джим. Так, це я.

Але я ╖м як вантажник.

Я думаю про два бутерброди, як0 я ╖в у Starbucks ран0ше, особливо сподобався копчений ок0ст. Згадуючи крик, дивлячись. Побачте, як Ред огляда" кав"ярню, не повертаючись на крик, як будь-яка нормальна людина.

Покупець... Я виплюнув це слово, принаймн0 в думц0.

Розлючений на не╖.

Так. Мен0 потр0бен розрада. Я збираю св0й рюкзак з м0сця б0ля вх0дних дверей 0 несу його через к0мнату. Я вбиваю цифри в замок к0мнати 0грашок. Я сам встановив замок, що, напевно, не дозволено в оренд0. Вони не дозволяють вам багато чого робити, коли ви оренду"те. Але я плачу вчасно, щоб н0хто не прийшов подивитися. Кр0м того, мен0 потр0бно, щоб к0мната 0грашок була замкнена, тому вона замкнена. Весь час.

В0дкручую м0цний засув. А пот0м я всередин0. У к0мнат0 0грашок темно, якщо не рахувати яскравих галоген0в над побитим столом, на якому збер0гаються мо╖ скарби. Промен0 св0тла сл0пуче танцюють в0д металевих кра╖в 0 лез, переважно блискучо╖ стал0. У к0мнат0 0грашок тихо. Я добре його звуко0золював, акуратно вир0завши та п0д0гнавши листи дерева та акустичного матер0алу на ст0ни та встановивши в0конниц0 на в0кн0. Тут можна було кричати до хрипоти, а знадвору не чути.

Я д0стаю з рюкзака молоток для к0сток, очищаю, змащую маслом 0 кладу на м0сце на полицю верстака. Пот0м нове придбання, пилка-бритва, зубчаста. Я розпаковую його та перев0ряю край пальцем. Збивай, збивай... Зроблено в Япон0╖. Одного разу моя мама розпов0ла мен0, що колись, коли вона росла, вважалося поганим мати продукт, виготовлений у Япон0╖. Як зм0нилися часи. Боже, це справд0 дуже розумний пристр0й. Пила, зроблена з довго╖ прямо╖ бритви. Перев0рте край ще раз 0, ну, бачите: я щойно видалив шар еп0дерм0су.

Це, яке тепер стало мо╖м новим улюбленим 0нструментом, я ставлю на почесне м0сце на полиц0. У мене " абсурдна думка, що 0нш0 0нструменти будуть заздрити та сумувати. Мен0 так см0шно. Але коли ваше життя було зруйноване покупцями, ви вдиха"те життя в нежив0 реч0. Це так дивно? Вони б0льш над0йн0, н0ж люди.

Я ще раз дивлюся на лезо. В0дбитий спалах св0тла вража" мо" око, 0 к0мната нахиля"ться, а з0ниця звужу"ться. В0дчуття моторошне, але не непри"мне.

У мене раптово виника" бажання привести Ал0ц0ю сюди. Майже потреба. Я уявляю, як св0тло в0дбива"ться в0д стал0 на ╖╖ шк0р0, як 0 на мо╖й. Я справд0 зовс0м погано ╖╖ знаю, але, думаю, приведу ╖╖ сюди, я маю на уваз0. Низьке в0дчуття в живот0 п0дказу" мен0.

Тепер дихаю швидше.

Чи варто це робити? Привести ╖╖ сюди сьогодн0 ввечер0?

Це бурчання в мо"му паху говорить мен0 так. I я можу уявити ╖╖ шк0ру, в0дображену в металевих формах на робочому стол0, в0дпол0рованих до дзеркала.

Я думаю: колись це доведеться зробити. Чи не так?

Просто зроби це зараз. Пок0нчити з...

Так н0?

я замерз.

Луна" зумер. Я виходжу з к0мнати 0грашок 0 йду до вх0дних дверей.

Тод0 прийди швидку думку, жахливу думку.

А якщо це не Ал0с0я, а Ред?

Н0 н0. Чи могло це статися? У червоного так0 гостр0 оч0, а значить гострий мозок. I вона знайшла мене в торговому центр0.

В0зьм0ть м0й крекер з к0стками з полиц0 та йд0ть до дверей.

Натискаю кнопку домофона. I пауза. "Прив0т?"

"Вернон. Це я?" Ал0с0я зак0нчу" багато речень знаками питання. Вона такий пучок невизначеност0.

Розслабившись, я в0дкладаю молоток 0 натискаю кнопку в0дкривання зовн0шн0х дверей, 0 через к0лька хвилин я бачу на в0деоекран0 обличчя Ал0с0╖, яка дивиться на крих0тну камеру безпеки над одв0рком. Вона входить, 0 ми заходимо у в0тальню. Я в0дчуваю ╖╖ дивн0 парфуми, як0 для мене в0дчувають легкий запах солодко╖ цибул0. Я впевнений, що н0. Але це мо" враження.

Вона уника" мо╖х очей. Я височ0ю над нею; вона крих0тна 0 струнка, але не така квасоля, як я. "Гей".

"Прив0т."

Ми об0йма"мося, ц0каве слово, 0 я завжди думав, що воно означа", що ти наготу"шся торкнутися того, кого не хочеш торкатися. Як мама п0д к0нець. М0й батько, завжди. Це слово не означа" це, звичайно, але це те, що я думаю.

Ал0с0я скида" п0джак. Сама в0ша". ╥й непри"мно, коли люди щось роблять за не╖. ╥й близько сорока, на к0лька рок0в старша за мене. Вона в син0й сукн0 з високим горлом 0 довгими рукавами. Вона р0дко наносить лак на н0гт0. ╥й комфортно такий образ: шк0льна вчителька. Мен0 байдуже. Мене приваблю" не ╖╖ модний виб0р. Вона була шк0льною вчителькою, коли вийшла зам0ж.

"Вечеря?" Я запитую.

"Нема"?" Знову ж таки, питання, коли вона ма" на уваз0: Н0. Хвилю"ться, що одне неправильне слово, один неправильний розд0ловий знак з0псують веч0р.

"Ти не голодний?"

Вона дивиться в б0к друго╖ спальн0. "Просто... Все гаразд? Чи можемо ми зайнятися коханням?"

Я беру ╖╖ за руку, 0 ми проходимо через в0тальню до дальньо╖ ст0ни. Праворуч к0мната 0грашок. Л0воруч, задня спальня, в0дчинен0 двер0 й ретельно заправлене л0жко, осв0тлене м"яким св0тлом н0чника.

Я зупиняюся на мить, дивлячись на двер0 к0мнати 0грашок. Вона дивиться на мене з ц0кав0стю, але н0коли б не мр0яла запитати: "Щось не так?"

Я приймаю р0шення 0 повертаюся л0воруч, ведучи ╖╖ за собою.


РОЗДIЛ 5

Що сталося?" - запитав Л0нкольн Райм. "Сцена в Брукл0н0?"

Це був його спос0б стукати по клену. Сакс, як 0 в0н, зазвичай не розпов0дала подробиць чи нав0ть п0дказок про те, що ╖╖ хвилювало. Н0хто з них також не був схильний казати: "Так що не так?" Але маскування питання про ╖╖ душевний стан п0д конкретизац0"ю, скаж0мо, м0сця злочину, 0нод0 робила свою справу.

"Якась проблема". I замовкла.

Ну, спробував.

Вони були в в0тальн0 його м0ського будинку на Сентрал Парк Вест. Вона впустила сумочку й портфель на ротанговий ст0лець. "П0ду помитися". Вона пройшла коридором до ванно╖ к0мнати на першому поверс0. В0н почув люб"язн0сть м0ж Саксом 0 пом0чником Райма, Томом Рестоном, який готував об0д.

Долинали запахи ╖ж0. Рима виявила браконь"рську рибу, каперси, моркву з чебрецем. Трохи кмину, мабуть, у рис0. Так, його нюхов0 в0дчуття - ц0 розумн0 л0ганди - були, як в0н в0рив, посилен0 п0сля нещасного випадку на м0сц0 злочину багато рок0в тому, який перер0зав йому хребет 0 зробив його квадроцикл C4. Однак це була легка дедукц0я; Том готував саме цю ╖жу раз на тиждень. У будь-якому раз0 не гурман, але Риму все одно сподобалася страва. За умови, що це супроводжу"ться хрустким Шабл0. Що це було б.

Сакс повернувся, а Райм наполягав. "Ваш суб'"кт? Як справи 0дентиф0кац0я його, знову? Я забув." В0н був упевнений, що вона йому розпов0ла. Але якщо факт безпосередньо не стосувався проекту, у якому брав участь Райм, в0н, як правило, розс0ювався, як пара.

"Несуб Сорок. П0сля того клубу, де в0н убив жертву". Вона була здивована, що в0н не пам"ятав.

"В0н кролика".

"Так. Зникла. Це був хаос через ескалатор".

В0н зазначив, що Сакс не вийняла св0й "Глок" 0 не поставила його на полицю б0ля вх0дних дверей у коридор. Це означало, що вона не залишиться на цю н0ч. У не╖ був власний м0ський будинок у Брукл0н0, 0 вона розпод0ляла св0й час там 0 тут. Або була донедавна. За останн0 к0лька тижн0в вона зупинялася тут лише дв0ч0.

Iнше спостереження: ╖╖ одяг був незайманим, не св0дчив про бруд 0 кров, як0 мали стати результатом ╖╖ спуску в яму, щоб спробувати врятувати жертву авар0╖. Оск0льки втеча суб""кта - 0 0нцидент з ескалатором - в0дбулися в Брукл0н0, вона п0шла б додому, щоб скупатися та переодягнутися.

Тому, якщо вона знову збиралася ╖хати, чому вона повернулася сюди з того району на Мангеттен?

Може, на вечерю? В0н на це спод0вався.

Том зайшов до в0тальн0 з коридору. "Ось." В0н простягнув ╖й келих б0лого вина.

"Дякую." Вона сьорбнула.

Пом0чник Райма був п0дтягнутим 0 таким же гарним, як модель Naut0ca, сьогодн0 одягнений у темн0 брюки, б0лу сорочку та приглушену бордово-рожеву краватку. В0н одягався краще, н0ж будь-який 0нший доглядач, якого будь-коли мав Райм, 0 якщо вбрання здавалося дещо непрактичним, подбали про важливу частину: його взуття було м0цним 0 на гумов0й п0дошв0, щоб безпечно переносити м0цного Райма м0ж л0жком 0 0нвал0дним в0зком. I аксесуар: 0з задньо╖ кишен0 визирав бахрома волошкових латексних рукавичок для детал0 сеч0 та лайна.

В0н сказав Саксу: "Ви впевнен0, що не можете залишитися на об0д?"

"Н0, дякую. У мене 0нш0 плани".

Що дало в0дпов0дь на це запитання, хоча в0дсутн0сть уточнення лише додала та"мничост0 ╖╖ присутност0 тут зараз.

Райм прокашлявся. В0н глянув на св0й порожн0й стакан, який стояв на р0вн0 рота збоку 0нвал0дного в0зка (п0дсклянник був його першим аксесуаром).

"Ти випив два", - сказав йому Том.

"У мене був один, який ти розд0лив на два. Насправд0 я випив менше одного, якщо я правильно бачив к0льк0сть". Iнод0 в0н сварився з пом0чником на цю та дюжину 0нших тем, але сьогодн0 Райм не був у справд0 запеклому настро╖; в0н був задоволений тим, як пройшов урок. З 0ншого боку, його теж хвилювало. Що було з Саксом? Але, давайте не будемо розбирати надто др0бно, здеб0льшого в0н просто хот0в б0льше чортового скотчу.

В0н ледь не додав, що це був один пекельний день. Але це була б неправда. Це був при"мний день, спок0йний день. На в0дм0ну в0д багатьох випадк0в, коли в0н був нап0вбожев0льним в0д погон0 за вбивцею чи терористом, перш н0ж в0н залишив пол0цейський консалтинговий б0знес.

"Будь ласка 0 дякую?"

Том подивився на нього п0дозр0ло. В0н завагався, а пот0м налив 0з пляшки Glenmorang0e, яку, прокляття, чолов0к тримав на полиц0 поза межами досяжност0, наче Райм був малюком, зачарованим р0знокольоровою банкою з миючим засобом для канал0зац0╖.

"Об0д за п0вгодини", - сказав Том 0 знову зник до свого киплячого калкана.

Сакс в0дпивав вино, оглядаючи обладнання та приладдя для судово-медично╖ лаборатор0╖, запакован0 у в0ктор0анськ0й в0тальн0: комп"ютери, газовий хроматограф/мас-спектрометр, прилади для бал0стичних досл0джень, вим0рювач0 град0"нта густини, ковпаки для зображення гребн0в тертя, альтернативн0 джерела св0тла, скануючий електронний м0кроскоп. Завдяки цьому, а також десяткам оглядових стол0в 0 сотням 0нструмент0в, каб0нет був крим0нал0стичною лаборатор0"ю, як0й позаздрив би невеликий чи нав0ть середн0й в0дд0л пол0ц0╖. Значна частина тепер була покрита пластиковими брезентами або бавовняними простирадлами, такими ж безроб0тними, як 0 ╖хн0й власник. Кр0м викладання, Райм все ще консультував деяких з некрим0нальних питань, але б0льша частина його роботи включала написання для академ0чних 0 профес0йних журнал0в.

В0н побачив, що ╖╖ оч0 звернули в темний куточок, де стояло п0вдюжини б0лих дошок, на яких записували докази, з0бран0 з0 сцен колишн0м протеже Сакса та Райма, патрульним Роном Пуласк0. Тр0йка разом з 0ншим оф0цером з0 штаб-квартири CSU стояла й сид0ла перед дошками й обговорювала особист0сть та м0сцезнаходження злочинця. Тепер дошки дивилися вб0к, до ст0ни, н0би обурюючись, що Райму вони б0льше не потр0бн0.

За мить Сакс сказав: "Я п0шов до вдови".

"Вдова?"

"Сенд0 Фроммер. Дружина потерп0лого".

Йому знадобилася мить, щоб зрозум0ти, що вона мала на уваз0 не людину, яку вбив Unsub 40, а людину, яка загинула в авар0╖ на ескалатор0.

"Ти ма"ш передати новини?" Судовим пол0цейським, як 0 Райму, р0дко, якщо взагал0, доручають важке завдання пояснити, що кохано╖ людини б0льше нема" на ц0й земл0.

"Нема". Просто... Грег, жертва, хот0в, щоб я сказав ╖й, що в0н любить ╖╖ та свого сина. Коли в0н помирав. Я погодився."

"Добре з вашого боку".

Знизування плечима. "Сину дванадцять. Браян".

Райм не питав, як у них справи. Словесн0 пуст0, так0 запитання.

Стискаючи вино обома руками, Сакс п0д0йшла до нестерильного столу й притулилась до нього. В0двернув його погляд. "Я був близько. Майже взяв його, я маю на уваз0 Unsub Forty. Але пот0м авар0я, ескалатор. Мен0 довелося вибрати". Потягуючи вино.

"Правильно, Сакс. Звичайно. Ви повинн0 були це зробити".

"Це був просто випадковий зб0г, про який я йому пов0домив - не було часу, аж н0як не було часу, щоб з0брати повну команду знищення". Вона закрила оч0. Пов0льне похитування головою. "Переповнений торговий центр. Просто не м0г з0братися".

Сакс був ╖╖ найсувор0шим критиком, 0 Райм знала, що складн0 обставини 0мпров0зовано╖ операц0╖ з л0кв0дац0╖ можуть притупити жало для деяких людей, але у випадку 0з Саксом вони цього не зробили. Тепер у нього були докази цього: рука Сакса зникла в ╖╖ волосс0, 0 вона почухала соб0 голову. Пот0м вона н0би в0дчула, що це робить, 0 зупинилася. Почали знову через мить. Вона була ж0нкою велико╖ динам0ки, то св0тлою, то темною. Вони прийшли пакетом.

"Крим0нал0стика?" запитав в0н. "Про вашого суб'"кта?"

"Не дуже в Starbucks, де в0н сид0в. Суб'"кт почув Грега Фроммер скрикнув 0, як 0 вс0 0нш0, подивився на нього. Я був у його пол0 зору. Мабуть, в0н бачив мою ф0гуру чи щит на мо"му пояс0. Знав, що в0дбува"ться. Або п0дозрюють. Тому в0н швидко п0шов, забрав усе з собою. Знайшов якийсь сл0д за столом, але в0н був там лише к0лька хвилин".

"Маршрут виходу?" Райм б0льше не працював на пол0ц0ю Нью-Йорка, але очевидн0 запитання виникали природно.

"Завантажувальна платформа. Рон, деяк0 ECT 0 деяк0 ун0форми з E0ght-Four на ньому, аг0тац0я, 0, можливо, " допом0жний для пошуку. Ми побачимо. О, 0 я скликав стр0лецьку команду на мою честь".

"Чому?"

"Я здув мотор".

"Ви...?"

"Ви не бачили новин?"

"Нема"."

"Жертва не застрягла на сходинках ескалатора. В0н провалився на шестерн0 приводного двигуна. Там нема" вимикача. Я вистр0лив з котушок двигуна. Було надто п0зно".

Рим врахував це. "В0д постр0лу н0хто не постраждав, щоб вас не посадили на адм0н. Приблизно через тиждень ви отрима"те лист про в0дмову в0д д0й".

"Спод0ваюсь так. Кап0тан з восьми чотирьох на мо"му боц0. Поки нема" репортер0в, як0 намагаються зробити свою кар""ру 0стор0ями про пол0цейських, як0 стр0ляють у торгових центрах, я буду спок0йним".

"Я не думаю, що це така спец0ал0зац0я журнал0ста", - 0рон0зував Райм.

"Ну, Мад0но, кап0тану, йому вдалося на деякий час виправити ситуац0ю з чистилищем".

"Люб0ть це слово", - сказав ╖й Райм. "Ви зак0нчили це". Задоволений власним д0"словом.

Вона посм0хнулася.

Рим0 це сподобалося. Останн0м часом вона мало посм0халася.

Вона повернулася до ротангового кр0сла б0ля Райма й с0ла. Мебл0 видали сво" характерне нявчання, звук, який Райм н0коли не чув, щоб його повторили де0нде.

"Ти дума"ш, - пов0льно промовила вона, - чи я переодяглася вдома, що я й зробила, 0 якщо я не залишусь тут сьогодн0 на н0ч, а я н0..." Вона похитала головою. "Чому я зд0йснив подорож?"

"Точно".

Вона поставила недопите вино. "Я прийшов вас дещо запитати. Мен0 потр0бна послуга. Ваша початкова реакц0я полягатиме в тому, що ви скажете "н0", а просто вислуха"те мене. Угода?"


Мен0 не вистачило хороброст0.

Не сьогодн0.

Я не брав Ал0с0ю до к0мнати 0грашок.

Я сперечався, але н0.

Вона п0шла - вона н0коли не залишалася, - а я в л0жку, 11 вечора чи близько того. Не знаю. Думаючи про нас у спальн0 ран0ше: розст0ба"мо блакитну сукню Ал0с0╖, сукню вчительки, блискавку ззаду. Скромний. Бюстгальтер був складний, не для розст0бання, але за структурою. Однак це важко побачити напевно, тому що ми обо", звичайно, в0дда"мо перевагу тьмяному св0тлу.

Тод0 м0й одяг також був роздягнений, м0й одяг, як двоспальне простирадло на двоспальному л0жку. ╥╖ крих0тн0 руки рухалися швидко, як голодн0 кол0бр0. Справд0 спритний. I ми грали в свою гру. Люблю це. Просто люблю це. Хоча я повинен бути обережним. Якщо я не думаю про щось 0нше, це надто швидко зак0нчиться. Викинь думки та спогади: сталеве долото, яке я купив минулого тижня, думаючи, що воно зробить з к0сткою. Вечеря в мо"му улюбленому заклад0, де можна ╖сти на винос. Крики жертви нещодавно на буд0вельному майданчику поблизу 40╟ п0вн0чно╖ широти, коли молоток вдарив по його черепу. (Я сприймаю це як доказ того, що я не справд0 чудовисько. Уявлення про кров, тр0ск не змушу" мене зак0нчувати швидше, але трохи притупля" мене.)

Пот0м ми з Ал0с0"ю знайшли пульс, 0 все було добре... доки, чорт забирай, у пам"ят0 не прийшов образ т0"╖ пол0цейсько╖ д0вчини. Червоний. Я уявив, як дивлюся на крики з ескалатора, бачу ╖╖, значок, п0столет 0 все, як вона дивиться на мене . Зат0нен0 оч0, розв0яне руде волосся. В0дводити погляд в0д кривавого ескалатора та крик0в, шукати мене , мене, мене. Але, дивно, хоч вона страшенно налякала мене в торговому центр0 вона така ж погана, як 0 найг0рший шопер, уявляючи ╖╖, коли я пульсував на крих0тн0й Ал0с0╖, не спов0льнювала мене. Якраз навпаки.

Зупини це! Йди геть!

Господи, х0ба я сказав це вголос? я дивувався.

Глянув на Ал0ц0ю. Н0. Вона загубилася в будь-якому м0сц0, куди вона йде в так0 моменти.

Але Ред не п0шов.

I все зак0нчилося. зн0мок. Ал0с0я була трохи здивована швидк0стю. Не те, щоб вона, здавалося, дбала. Секс году" ж0нок багатьма р0зними стравами, як-от тапас, де чолов0к хоче одну страву, щоб швидко насолодитися вовком.

П0сля цього ми задр0мали, 0 я прокинувся, думаючи, що все ще порожн0й, 0 подумав про К0мнату 0грашок, забравши ╖╖ туди.

Так? Я дивувався. Нема"?

Тод0 я сказав ╖й п0ти.

До побачення, до побачення.

Н0чого б0льше, н0ж ц0 слова.

I вона п0шла.

Зараз я знаходжу св0й телефон, слухаю голосове пов0домлення в0д брата. " Йой. Наступно╖ нед0л0. Анжел0ка чи к0нофорум? Дев0д Л0нч або Людина, яка впала на землю ? Тв0й дзв0нок. Ха, н0, насправд0 це я. Бо це я тоб0 дзвонив ! "

Люблю чути його голос. Такий, як у мене, але не такий, як у мене.

Тод0 я думаю, що робити з0 сво╖м неспанням. ╢ багато план0в, як0 я маю розглянути на завтра. Але натом0сть я перебираю шухляду тумбочки. Знайд0ть щоденник 0 продовжуйте писати уривки. Я, власне, транскрибую з MP3-пле"ра. Говорити завжди легше, нехай думки летять, як кажани в сут0нках, куди хочуть. Пот0м запиш0ть це п0зн0ше.

Ц0 уривки з важких дн0в, шк0льних дн0в. Хто не радий, що т0 часи залишилися позаду? Я пишу досить гарним сценар0"м. Черниц0. Вони були непоганими, б0льш0сть 0з них. Але коли вони наполягали, ви слухали, тренувалися, догоджали ╖м.

Добре. Що за день. У школ0 до чотирьох. Проект громадського клубу. М0с0с Хупер була задоволена мо"ю роботою. П0шла та"мною дорогою додому. Довше, але краще (зна"те чому? Очевидно). Повз будинок, який вкрива" павутиння на Хеллов0н, повз ставок, який з кожним роком зда"ться меншим, повз будинок Марджор0, де я колись побачив, як вона розкрила блузку, 0 вона н0коли не д0зналася.

Спод0вався, молився, що я повернуся додому сьогодн0 добре, 0 я думаю, що так 0 буде. Але ось вони.

Семм0 0 Франкл0н. Вони залишають будинок С0нд0 Хенсон. С0нд0 могла б бути фотомоделлю. Така гарна. Сем 0 Френк, так0 гарн0, що могли б п0ти з нею. Я нав0ть не розмовляю з нею. Я для не╖ не 0сную, мене нема" на ц0й планет0. Ясна, але надто худа, надто незграбна, надто незграбна. Н0чого страшного. Так влаштований св0т.

Сем 0 Френк н0коли не штовхали мене, не штовхали, не терли мен0 обличчя брудом чи собачим лайном. Але н0коли не був з ними наодинц0. Знаю, що вони дивилися на мене, ну, звичайно, дивилися. У кожного в школ0 ". Якби це був Дункан чи Батлер, мене б накинули на кит0в, вибили б з мене лайно, бо св0дк0в нема". Тому я припускаю, що з ними станеться те саме. Вони нижч0 за мене, хто н0? Але сильн0ше, 0 я не можу боротися, не знаю як. Флейл, це те, що хтось сказав, що я роблю. Я виглядав безглуздо. Попросив тата допомогти. В0н цього не зробив. Поклав боксерське шоу по телев0зору 0 залишив мене дивитися його. Дуже добре, що вдалося.

Тож тепер побитий.

Бо св0дк0в поряд нема".

Н0як не можу повернутись. Я просто продовжую ходити. Чека" кулак0в. I вони посм0хаються. Те, що хлопц0 в школ0 завжди роблять перед ударом.

Але вони не б'ють. Сем н0би прив0т 0 запиту", чи живу я тут поблизу. За пару квартал0в, кажу йому. Тож тепер вони знають, що це справд0 дивний спос0б для мене повернутися з0 школи додому, але вони н0чого не кажуть.

В0н просто каже, що тут гарний район. Френк каже, що в0н живе ближче до дор0жок, тому там шумно, 0 це якось погано.

Тод0 в0д Френка: Чувак. Епопея сьогодн0 в клас0.

Я н0би н0чого не можу сказати. В0н ма" на уваз0 клас м0с0с Р0ч. Calc. Вона зателефонувала мен0, тому що я дивився в0кно, що вона робить, коли хтось дивиться у в0кно, щоб збентежити ╖х, 0, не озираючись, я сказав g(1) = h(1) + 7 = −10,88222 + 7 = −3,88222.

Так, одна з них каже: "Сподобалося ╖╖ обличчя, м0с0с Сука". Ти волод0в нею, чолов0че.

Епос.

"До зустр0ч0". В0д Сема. I вони просто йдуть геть.

На мене не плюють 0 не плюють. Або сказав д0ку Боду, худий б0б, усе таке.

н0чого

Гарний день. Сьогодн0 був гарний день.

Я зупиняю диктофон 0 в0дпиваю води. Пот0м легенько опуст0ться б0ля подушки, що все ще м0стить запах Ал0с0╖. Ран0ше я думав, що буду зустр0чатися з0 сл0пою ж0нкою. Пробував, але не знайшов. Вони не використовують особист0 дан0. Можливо, це занадто ризиковано. Сл0пих ж0нок не хвилю" занадто високий, занадто худий, довгасте обличчя, довг0 пальц0, довг0 ноги. Худий виродок-хробак. Худий боб хлопчик. Сл0м Джим. Отже, сл0па ж0нка була мо╖м планом. Але не вийшло. Я 0нод0 зустр0чаю когось. Це нормально працю" для того, що ". Тод0 це зак0нчу"ться.

Це завжди зак0нчу"ться. Це зак0нчиться 0 з Ал0с0"ю.

Я думаю про к0мнату 0грашок.

Пот0м я повертаюся до щоденника, знову розшифровую, десять хвилин, двадцять.

Злети 0 пад0ння життя, записан0 назавжди. Так само, як мо╖ сувен0ри на полицях у К0мнат0 0грашок: я пам"ятаю рад0сть, смуток чи гн0в навколо кожного.

Сьогодн0 був гарний день.


СЕРЕДА

II


IНТЕРН


ЧАСТИНА 6

М0стер . Рима, честь".

Не знаю, як на це в0дпов0сти. Кивок здався доречним. "М0стер. В0тмор".

Жодних спонукань до 0мен. Однак Райм д0знався, що в0н - Еверс.

Адвокат м0г бути пересаджений з 1950-х рок0в. На ньому був темно-син0й костюм, габардин, б0ла сорочка з накрохмаленими до пластику ком0ром 0 манжетами. Краватка, однаково жорстка, була синього в0дт0нку, який не м0г повн0стю в0дмовитися в0д ф0олетового, 0 була вузька, як л0н0йка. З нагрудно╖ кишен0 п0джака визирав б0лий прямокутник.

Обличчя В0тмора було витягнутим 0 бл0дим, 0 Райм на мить подумав, що в нього парал0ч Белла чи якийсь парал0ч черепних нерв0в. Щойно цей висновок був зроблений, його брова ледь-ледь насупилася, коли в0н оглянув салон та його аксесуари CSI .

Райм зрозум0в, що чолов0к, схоже, чекав запрошення с0сти. Райм наказав йому це зробити, 0, розгладжуючи штани й розст0буючи п0джак, В0тмор узяв поруч кр0сло й опустився на нього. Iдеально вертикально. В0н зняв окуляри, почистив кругл0 л0нзи темно-синьою ганч0ркою 0 зам0нив обидва, в0дпов0дно на нос0 та в кишен0.

На зустр0ч з Раймом в0дв0дувач0 зазвичай реагували двома способами. Б0льш0сть були вражен0 майже н0м0, червон0ли, щоб бути в компан0╖ людини, 90 в0дсотк0в т0ла яко╖ було нерухоме. Iнш0 жартували та жартували про його стан. Це було нудно, хоча краще, н0ж перше.

Дехто - упереджен0сть Райма - при зустр0ч0 з ним кидали один або два погляди на його т0ло й йшли дал0, безсумн0вно, так само, як вони оц0нювали б потенц0йних сват0в: ми не будемо судити, поки не д0йдемо до сут0. Ось що зараз зробив В0тмор.

"Ти зна"ш Амел0ю?" - спитав Райм.

"Нема". Я н0коли не зустр0чався з детективом Саксом. У нас " сп0льний друг, наш однокласник з0 школи. Брукл0н. Колега адвокат. Спочатку вона зателефонувала Р0чарду та попросила його розглянути справу, але в0н не займа"ться законом про т0лесн0 ушкодження. В0н дав ╖й м0й номер".

Вузьк0сть його обличчя п0дкреслювала його задумливий вираз, 0 Райм був здивований, почувши, що вони з Саксом були приблизно одного в0ку. В0н м0г подумати, що В0тмор на п0вдюжини рок0в старший.

"Коли вона зателефонувала мен0, щоб взятися за можливу справу, 0 сказала, що ви можете бути експертом, я був здивований".

Райм вважав часову л0н0ю неявною у сво"му коментар0. Очевидно, Сакс призначив Райма консультантом ще до того, як вона з0зналася йому, що це було причиною того, що минуло╖ ноч0 вона по╖хала з дому вдови в Брукл0н0 до в0тальн0.

Я прийшов вас дещо запитати. Мен0 потр0бна послуга...

"Але, звичайно, я радий, що ти доступний. Ус0 судов0 процеси щодо протиправно╖ смерт0 включають складн0 доказов0 питання. I я знаю, що в цьому випадку це буде особливо в0рно. У вас хороша репутац0я". В0н озирнувся. "Детектив Сакс тут?"

"Н0, вона в центр0 м0ста. Робота у справ0 про вбивство. Але вчора ввечер0 вона розпов0ла мен0 про вашого кл0"нта. Сенд0, це ╖╖ 0м'я?"

"Вдова. М0с0с Фроммер. Сенд0".

"╥╖ ситуац0я така погана, як мен0 сказала Амел0я?"

"Я не знаю, що вона тоб0 сказала". Точне виправлення неточност0 Rhyme. В0н сумн0вався, що з В0тмором було б ц0каво випити пива, але в0н був би хорошою людиною, якщо в0н був би радником, особливо п0д час перехресного допиту 0ншо╖ сторони. "Але я п0дтверджу, що м0с0с Фроммер пережива" дуже важк0 часи. ╥╖ чолов0к не мав страхування життя 0 в0н к0лька рок0в не працював повний робочий день. М0с0с Фроммер працю" в служб0 прибирання, але лише неповний робочий день. Вони в боргах. Значна заборгован0сть. У них " якась далека родина, але н0хто не в змоз0 допомогти ф0нансово. Один двоюр0дний брат може дати тимчасовий притулок - у гараж0. Я практикую законодавство про т0лесн0 ушкодження протягом багатьох рок0в 0 можу вам сказати, що для багатьох кл0"нт0в одужання " неспод0ванкою; у випадку м0с0с Фроммер це необх0дн0сть.

"А тепер, м0стере Райм... Вибачте, ви були кап0таном пол0ц0╖, так? Мен0 так тебе називати?"

"Н0, Л0нкольн в порядку".

"Тепер я хот0в би розпов0сти вам, яка у нас ситуац0я".

У ньому був робототехн0чний елемент. Не драту". Просто дивно. Можливо, жур0 сподобалося.

В0тмор в0дкрив св0й старомодний портфель - знову приблизно 1950-х - 0 д0став к0лька б0лих аркуш0в без л0н0╖. В0н зняв ковпачок з ручки (не авторучки, Райм був дещо здивований), 0 найдр0бн0шим почерком, який ще можна було прочитати неозбро"ним оком, в0н написав те, що, здавалося, було датою та присутн0ми сторонами, предметом зас0дання. Нел0нований пап0р, так, але висх0дн0 та нижн0 частини символ0в були такими р0вними, н0би вони впиралися в л0н0йку.

В0н подивився на скуп0 нотатки, н0би задоволений 0 п0дняв погляд.

"Я маю нам0р подати позов до суду першо╖ 0нстанц0╖ Нью-Йорка - до Верховного суду, як вам в0домо".

Форум, найнижчий у штат0, незважаючи на високу назву, розглядав крим0нальн0 справи, а також цив0льн0 позови; Райм тисячу раз0в св0дчив там як св0док-експерт звинувачення.

"Скарги стосуватимуться протиправно╖ смерт0 вдови, м0с0с Фроммер. I ╖хня дитина".

"Хлопчик-п0дл0ток, так?"

"Нема". Дванадцять".

"Ах, так".

"I за б0ль 0 страждання в0д 0мен0 м0стера Фроммера. Наск0льки я розум0ю, в0н прожив, можливо, десять хвилин у надзвичайних муках. Це в0дшкодування, як я кажу, п0де в його ма"ток 0 закр0питься на користь того, хто згаданий у його запов0т0 чи документах. зг0дно з р0шенням спадкового суду, якщо в0н не мав запов0ту. Кр0м того, я буду подавати позов в0д 0мен0 батьк0в пана Фроммера, чию п0дтримку, наск0льки в0н м0г, в0н сприяв. Це також буде неправом0рною смертною карою".

Це був, мабуть, найменш яскравий, якщо не найнудн0ший адвокат, якого Райм коли-небудь зустр0чав.

"Ad damnum у мо╖й скарз0 - вимога в0дшкодування збитк0в - чесно кажучи, неймов0рно висока. Тридцять м0льйон0в за неправом0рну смерть, двадцять м0льйон0в за б0ль 0 страждання. Ми н0коли не зможемо цього в0дновити. Але я вибрав ц0 суми лише для того, щоб привернути увагу обвинувачених 0 зробити трохи розголосу ц0й справ0. Я не збираюся йти до суду".

"Нема"?"

"Нема". Наша ситуац0я трохи незвичайна. Через в0дсутн0сть страховки та будь-яко╖ 0ншо╖ ф0нансово╖ п0дтримки для м0с0с Фроммер та ╖╖ сина ╖м потр0бно швидко розрахуватися. Розгляд може тривати р0к 0 б0льше. До того часу вони були б злиденними. ╥м знадобляться грош0 на притулок, осв0ту п0дл0тка, на медичну страховку, на найнеобх0дн0ше. П0сля того, як ми представимо серйозну справу проти в0дпов0дач0в, 0 я висловлю готовн0сть значно зменшити попит, я вважаю, що вони випишуть деяк0 чеки, як0 будуть м0зерними для них, але значними для м0с0с Фроммер, 0 приблизно на суму, яка вбача" достатню справедлив0сть зроблено".

В0н був би вдома в роман0 Д0ккенса, вир0шив Райм. "Зда"ться розумною стратег0"ю. Тепер ми можемо поговорити про докази?"

"Хвилинку, будь ласка". Еверс В0тмор збирався йти вперед, в0рний обраному ним курсу, незважаючи н0 на що. "Спочатку я хот0в би пояснити вам тонкощ0 в0дпов0дного закону. Ви знайом0 з дел0ктним законодавством?"

Було очевидно, що те, чи сказав в0н так, н0 чи, можливо, не ма" значення. Адвокат В0тмор збирався зробити його знайомим.

"Не зовс0м, н0".

"Я дам вам огляд. Дел0ктне право стосу"ться шкоди, запод0яно╖ в0дпов0дачем позивачу, кр0м порушення договору. Слово походить в0д...

"Латинська означа" "скручений"? Тортус ." Рим мав прихильн0сть до класики.

"Справд0". В0тмора також не вразили знання Райма 0 не розчарований тим, що в0н упустив можлив0сть пояснити. "Автомоб0льн0 авар0╖, наклеп 0 наклеп, нещасн0 випадки на полюванн0, загоряння ламп, розливи отруйних речовин, ав0акатастрофи, напад - загроза вдарити людину - 0 батарея - насправд0 вдарила ╖╖. ╥х часто плутають. Нав0ть умисне вбивство, яке може бути як крим0нальним, так 0 цив0льним".

"О. Дж. С0мпсон, - подумав Райм.

В0тмор сказав: "Тож дел0ктний позов за протиправну смерть 0 т0лесн0 ушкодження. Перший крок - знайти нашого в0дпов0дача - хто саме винен у смерт0 м0стера Фроммера? Ми спод0ва"мося, що це сам ескалатор, а не якась стороння сторона. Зг0дно з дел0ктним законодавством, будь-кому, хто постраждав в0д продукту - будь-чого, приладу, автомоб0ля, наркотику, ескалатора - набагато прост0ше довести свою справу. У тисяча дев"ятсот ш0стдесят третьому роц0 суддя Верховного суду Кал0форн0╖ створив п0дставу для позову п0д назвою "сувора в0дпов0дальн0сть за продукц0ю", щоб перекласти тягар збитку з потерп0лого споживача на виробника, нав0ть якщо це не було недбал0стю. У сувор0й в0дпов0дальност0 все, що вам потр0бно довести, це те, що продукт був дефектним 0 завдав шкоди позивачу".

"Що вважа"ться дефектом?" - запитав Райм, виявивши, що його лекц0я неохоче зац0кавила.

"Ключове запитання, м0стере Райм. Дефект може полягати в тому, що в0н був погано сконструйований, що в0н мав слабк0сть або недол0к у виробництв0 або що споживача не вдалося належним чином попередити про небезпеку. Ти нещодавно бачив дитячу коляску?"

Чому б я? Губи Райма сформували ледь пом0тну посм0шку.

У0тмор, здавалося, був несприйнятливий до 0рон0╖, 0 продовжив: "Ви б оц0нили наклейку: зн0м0ть дитину, перш н0ж складна коляска закри"ться . Я не вигадую. Звичайно, так, це назива"ться суворою в0дпов0дальн0стю, але не абсолютною. Ма" бути дефект. Хтось, наприклад, використову" ланцюгову пилку для нападу на жертву, " пом0чною причиною. Позивач не може подати до суду на виробника пили за такий напад.

"Тепер до нашо╖ справи: перше питання: на кого ми пода"мо до суду? Чи був недол0к конструкц0╖ або виробництва самого ескалатора M0dwest Conveyance? Або в0н був у хорошому робочому стан0, а керуюча компан0я торгового центру, бригада прибиральник0в чи окрема техн0чна компан0я недбало в0дремонтували чи обслуговували його? Чи прац0вник не зачинив його востанн", коли його в0дкривали? Хтось в0дкрив панель вручну М0стер Фроммер був на цьому? Генп0дрядник, який будував торговельний центр, зробив об""кт небезпечним? Субп0дрядник, який встановив ескалатор? А як щодо виробник0в комплектуючих? А як щодо прибиральник0в торгового центру? Вони працювали на незалежного п0дрядника чи на прац0вник0в торгового центру? Ось де ти вступа"ш".

Райм уже думав, як бути дал0. "Спочатку мен0 потр0бно, щоб хтось оглянув ескалатор, елементи керування, фотограф0╖ з м0сця злочину, сл0ди та..."

"Ах. Тепер я повинен вам сказати, що в наш0й ситуац0╖ " невелика зморшка. Ну, к0лька зморшок".

Брова Райма п0днялася.

У0тмор продовжив: "Будь-яка авар0я за участю ескалатора, л0фта, рухомого тротуару тощо розсл0ду"ться Департаментом буд0вель 0 Департаментом розсл0дувань".

Райм був знайомий з DOI. Одне з найстар0ших правоохоронних орган0в у кра╖н0, що бере св0й початок на початку дев"ятнадцятого стол0ття, доруча" нагляд за державними службовцями, установами та вс0ма, хто уклав контракт або працював з м0стом. Оск0льки в0н сам отримав квадроцикл п0д час огляду м0сця злочину на будмайданчику метро, DOI було залучено до розсл0дування того, як сталася його авар0я.

В0тмор продовжив: "Ми можемо використати знах0дки в нашому костюм0, але..."

"На отримання зв0ту знадобляться м0сяц0".

"Саме проблема, м0стере Райм. Ш0сть м0сяц0в, швидше р0к. Так. I ми не можемо так довго чекати. На той час м0с0с Фроммер залишиться бездомною. Або жити з0 сво╖ми родичами в Скенектад0".

"Зморшка одна. I два?"

"Доступ до ескалатора. Його вилучено та конф0сковано на м0ському склад0, поки оч0ку"ться розсл0дування DOI та DOB".

До б0са, це вже серйозний доказ зараження, 0нстинктивно подумав Райм.

"Отримайте пов0стку", - сказав в0н. Це було очевидно.

"Я не можу зараз. Щойно я подаду позов - це буде протягом наступних к0лькох дн0в - я зможу вручити duces tecum. Але суддя його скасу". Ми не отрима"мо доступ, доки DOI та DOB не завершать сво" розсл0дування".

Це був абсурд. Ескалатор був найкращим доказом, можливо, "диним доказом у справ0, а в0н не м0г його взяти?

Пот0м згадав: звичайно, справа цив0льна, а не крим0нальна.

"Ми також можемо викликати в суд записи про проектування, виробництво, встановлення та техн0чне обслуговування в0д можливих в0дпов0дач0в: торгового центру, виробника - M0dwest Conveyance - кл0н0нгово╖ компан0╖, будь-кого 0ншого, хто ма" будь-яке в0дношення до пристрою. Ми можемо отримати коп0╖, але це буде боротьба. I рухи повертатимуться туди й назад протягом м0сяц0в, перш н0ж ╖х опубл0кують. Нарешт0 остання зморшка. Я згадав, що м0стер Фроммер б0льше не працю" повний робочий день?"

"Я пригадую. Криза середнього в0ку чи щось таке".

"Це правильно. В0н залишив важливу корпоративну посаду. Останн0м часом в0н працював на таких роботах, як0 йому не доводилося носити додому вноч0: кур""р, телемаркетер, приймач замовлень у ресторан0 швидкого харчування, продавець взуття в торговому центр0. Б0льшу частину свого часу присвятив волонтерству в благод0йних орган0зац0ях. Письменн0сть, безпритульн0сть, голод. Тож останн0 к0лька рок0в в0н мав м0н0мальний дох0д. Одн0"ю з найскладн0ших частин нашо╖ справи буде переконати присяжних у тому, що в0н повернувся б до робочо╖ сили на так0й робот0, як та, яку в0н мав".

"Що в0н робив?"

"Перед тим, як п0ти, в0н був директором з маркетингу. Patterson Systems в Нью-Джерс0. Я подивилася. Дуже усп0шна компан0я. Виробник паливних форсунок номер один в Америц0. I в0н зробив тверд0 ш0сть цифр. Минулого року його дох0д склав тридцять три тисяч0. Жур0 присуджу" неправом0рну компенсац0ю за смерть на основ0 зароб0тку. Адвокати п0дсудних твердять, що, нав0ть якщо ╖хн0 кл0"нти несуть в0дпов0дальн0сть, збитки були м0н0мальними, оск0льки в0н заробляв р0вно ст0льки, щоб жити.

"Я намагатимусь довести, що пан Фроммер проходив через певний етап. Що в0н збира"ться повернутися на високооплачувану роботу. Тепер мен0 це може не вдасться. Отже, це ваше друге завдання. Якщо ви можете довести, що в0дпов0дач, ким би ним не виявився, допустив безглузду або нерозсудливу повед0нку, будуючи ескалатор або його складову частину, або не обслуговуючи пристр0й, тод0 ми..."

"-додайте позов про штрафну шкоду. I суд присяжних, якому непри"мно, що вони не можуть присудити вдов0 багато майбутн0х зароб0тк0в, компенсу" це великим штрафом".

- Добре пом0чено, м0стере Райм. Ти повинен був п0ти на юридичний факультет. Отже, ось наша ситуац0я в двох словах".

Райм сказав: "Iншими словами, з"ясувати, як вийшов з ладу складний пристр0й 0 хто в0дпов0дальний за цей зб0й, не маючи доступу до нього, супров0дно╖ документац0╖ чи нав0ть фотограф0й чи анал0зу авар0╖?"

"I це теж добре сказано". В0тмор додав: "Детектив Сакс сказав, що ви були досить креативними, коли д0йшло до вир0шення тако╖ проблеми".

Наск0льки креативним можна було б бути без клятих доказ0в? Абсурд, знову подумав Райм. Вся справа була повн0стю...

Пот0м виникла думка. В0тмор говорив, але Райм про0гнорував його. В0н повернувся до дверей. "Том! Том! Де ти?"

Почулися кроки 0 за мить з'явився пом0чник. "Все добре?"

"Добре, добре, добре. Чому б не бути? Мен0 просто щось потр0бно".

"А що це?"

"Рулетка. I чим швидше, тим краще".


РОЗДIЛ 7

Я рон0чно.

One Pol0ce Plaza вважа"ться одн0"ю з найпотворн0ших державних структур у Нью-Йорку, але зв0дси в0дкриваються одн0 з найкращих кра"вид0в у центр0 Манхеттена: гавань, Iст-Р0вер, висок0 горизонти Нью-Йорка "Нехай тече р0чка" самий мускулистий. Навпаки, колишн" пол0цейське управл0ння на Сентр-стр0т, мабуть, " найелегантн0шою буд0влею на п0вдень в0д Х"юстон-стр0т, але в той час пол0цейськ0, як0 там дислокувалися, могли спостер0гати лише за багатоквартирними будинками, м"ясниками, рибними торговцями, пов0ями, нелюдами. 0 граб0жники, що п0дстер0гали (тод0 пол0цейськ0 були головною ц0ллю для злод0╖в, як0 ц0нували ╖хню вовняну форму та м0дн0 ╜удзики).

Ув0йшовши до свого оф0су, який зараз знаходиться у в0дд0л0 серйозних справ в One PP, Амел0я Сакс дивилася на поцяткован0 в0кна, розм0рковуючи про цей факт. Подумавши також: вона не могла не п0клуватися н0 про арх0тектурну естетику буд0вл0, н0 про кра"вид. Вона заперечувала, що вона застосувала сво╖ сл0дч0 навички тут, а не в м0ському будинку Л0нкольна Райма.

пекло

Не задоволений тим, що в0н зв0льнився з пол0цейського консалтингового б0знесу, зовс0м не задоволений. Особисто ╖й не вистачало стимулювання давати-0-брати, битися головою, креативност0, яка процв0тала з гештальту. ╥╖ життя стало схожим на навчання в онлайн-ун0верситет0: 0нформац0я була та сама, але процес ╖╖ завантаження в мозок зменшився.

Справи не просувалися. Вбивства, зокрема, спец0альн0сть Райма, не розкривалися. Справа Р0нальдо, наприклад, перебувала в ╖╖ лавах близько м0сяця 0 н0куди не д0лася. Вбивство у Вест-Сайд0 на п0вдень в0д М0дтауна. Еч0 Р0нальдо, другорядний гравець 0 торговець наркотиками, був зар0заний до смерт0, 0 сильно пор0заний. Вулиця та провулок були брудними, тому список сл0д0в був об""мним 0 тому не дуже допом0г: недопалки, обойма в0д плотви, де все ще тримався горщик, харчов0 обгортки, чашки для кави, колесо в0д дитячо╖ 0грашки, банки з пивом. , презерватив, клаптики паперу, квитанц0╖, сотня 0нших предмет0в, як0 часто зустр0чаються на вулицях Нью-Йорка. Жоден 0з сл0д0в в0дбитк0в пальц0в чи н0г, як0 вона знайшла на м0сц0 под0╖, не виявився.

╢диним 0ншим сл0дом був св0док - син загибло╖. Ну, свого роду св0док . Восьмир0чна дитина не бачила вбивцю ч0тко, але чула, як нападник стрибнув у машину та назвав адресу, яка м0стила слово "Село". Чолов0чий голос. Скор0ше б0лий, н0ж чорний чи латиноамериканець. Сакс вичерпала сво╖ навички 0нтерв"ю, щоб змусити хлопця пригадати б0льше, але в0н був, зрозум0ло, засмучений, побачивши свого батька в провулку, залитого кров"ю. Обстеження в0зник0в 0 вод0╖в-циган н0чого не виявило. А Гр0нв0ч-В0лл0дж займав десятки квадратних миль.

Але вона була переконана, що Райм м0г переглянути масу доказ0в 0 д0йти висновку про те, куди, в тому дивовижному куточку Манхеттена, швидше за все под0вся злочинець.

В0н почав допомагати, але пот0м сказав н0. I холоднокровно нагадав ╖й, що в0н б0льше не займа"ться крим0нальним б0знесом.

Сакс погладив свою вуг0льно-с0ру сп0дницю трохи вище кол0н. Вона думала, що вибрала св0тл0шу с0ру блузку, але на тротуар0 перед сво╖м м0ським будинком зрозум0ла, що це була темно-коричнева. Це були ╖╖ типов0 ранки. Багато в0двол0кання.

Тепер вона переглянула електронн0 листи та телефонн0 пов0домлення, вир0шила, що ними можна нехтувати, а пот0м попрямувала в коридор до конференц-залу, який вона вилучила для справи Unsub 40.

Знову думаю про Риму.

Зв0льнився.

пекло...

Вона п0двела погляд 0 пом0тила, як молодий детектив, що йшов навпроти, раптово повернувся до не╖. Вона зрозум0ла, що, мабуть, вимовила це слово вголос.

Вона посм0хнулася йому, щоб довести, що не збожевол0ла, 0 проштовхнула до сво"╖ бойово╖ к0мнати, маленько╖, заставлено╖ двома столами з ДВП, двома комп"ютерами, одним столом 0 б0лою дошкою, на як0й детал0 справи були записан0 маркером.

"Будь-яко╖ хвилини", - сказав молодий б0лявий оф0цер, дивлячись угору. В0н був у темно-син0й форм0 NYPD 0 сид0в за дальн0м столиком. Рон Пуласк0 не був детективом, як б0льш0сть оф0цер0в у в0дд0л0 великих справ. Але в0н був пол0цейським, з яким Амел0я Сакс хот0ла працювати у справ0 Unsub 40. Вони роками показували сцени, завжди - аж дос0 - з в0тальн0 Райма.

Пуласк0 кивнув на екран. "Вони об0цяли".

Будь-яко╖ хвилини...

"Ск0льки вони отримали?"

"Не впевнений. Я б не оч0кував його адресу та номер телефону. Але в ECT сказали, що у них " деяк0 зб0ги. Це був хороший дзв0нок, Амел0я".

П0сля катастрофи - це слово використовувалося в к0лькох значеннях: смерть жертви, а також втрата Unsub 40 - у торговому центр0 в Брукл0н0 Сакс методично досл0джував територ0ю за вантажним доком 0 обговорював, куди направити брукл0нсько╖ групи збору доказ0в; ви не можете шукати всюди. Одним 0з м0сць, яке ╖╖ особливо зац0кавило, був дешевий мексиканський ресторан, задн0 двер0 якого виходили на тупик б0ля вантажно╖ доки. Це був "диний заклад харчування поблизу. Iснували й 0нш0, швидш0 способи втеч0 суб'"кта, але Сакс зосередив аг0тац0ю саме на цьому, мабуть, на надуман0й теор0╖, зг0дно з якою в ресторан0, н0ж в 0нших закладах, швидше за все, будуть сп0вроб0тники без документ0в, як0 будуть менш сп0впрацювати, не бажаючи вкаж0ть сво╖ 0мена та адреси як св0дк0в.

Як вона й здогадувалася, н0хто, в0д менеджера до посудомийки, не бачив досить вп0знаваного п0дозрюваного.

Однак це не означало, що в0н там не був; у см0тнику для кл0"нт0в пошукова група знайшла чашку Starbucks разом 0з целофановими обгортками для бутерброд0в 0 серветками з мереж0, як0 в0н н0с, коли вт0к.

Вони з0брали все см0ття з того контейнера в La Fest0va, що могло бути справжн0м 0спанським словом, а могло й н0.

Нараз0 вони чекали анал0зу цих доказ0в.

Сакс впала в кр0сло, яке вона привезла сюди з0 свого м0н0атюрного каб0нету. Розм0рковуючи про те, що якби вони працювали в в0тальн0 Райма, дан0 вже були б у них в руках. ╥╖ телефон сп0вав 0з сигналом електронно╖ пошти. Це була хороша новина в0д кап0тана 84-го Мад0но. В0н сказав, що не посп0шав 0з зв0том про стр0лянину; потр0бен був час, щоб з0брати стр0лецьку команду Боро. В0н додав, що, як вони з Раймом обговорювали ран0ше, к0лька репортер0в подзвонили, запитуючи про доц0льн0сть стр0ляти з0 збро╖ в переповненому торговому центр0, але Мад0но в0двернув ╖х, сказавши, що справа розсл0ду"ться в0дпов0дно до процедур департаменту, 0 не оприлюднив. ╖╖ 0м'я. Н0хто з журнал0ст0в не в0дпов0в.

Вс0 хорош0 новини.

Тепер комп"ютер Пуласк0 запропонував дзв0н корабельного дзвону. "Добре, ось воно. Анал0з доказ0в".

Коли в0н читав, рука юнака п0д0йшла до його чола й коротко потерла. Шрам був недовгим, але сьогодн0 в0н був ц0лком очевидним, п0д таким кутом, у такому св0тл0. У першому випадку, коли в0н б0г 0з Саксом 0 Раймом, в0н зробив помилку, 0 злочинець, особливо жорстокий профес0йний убивця, вдарив його по голов0. Отримана травма, яка вплинула на його мозок, а також на його горд0сть 0 зовн0шн0сть, майже призвела до завершення його кар'"ри. Але р0шуч0сть, п0дбадьорення його брата-близнюка (також пол0цейського) 0 наполеглив0сть Л0нкольна Райма не давали йому спокою. У нього все ще були моменти невпевненост0 - поранення голови отруювали впевнен0сть у соб0, - але в0н був одним 0з найрозумн0ших 0 найзавзят0ших оф0цер0в, яких знав Сакс.

В0н з0тхнув. "Не дуже багато".

"Що там?"

"Сл0д 0з самого магазину Starbucks, н0чого. З мексиканського ресторану: ДНК з краю чашки Starbucks, але не зб0га"ться з CODIS".

Це р0дко бува" так легко.

"Жодних хребт0в тертя", - сказав Пуласк0.

"Що? В0н носив рукавички в Starbucks?"

"Схоже, в0н використав серветку, щоб тримати чашку. Техн0ки в CSU використовували вакуум 0 н0нг0дрин, але виявилося лише частково. З к0нчика. Занадто вузький для IAFIS".

Нац0ональна база даних в0дбитк0в пальц0в була повною, але використовувати можна було лише в0дбитки подушечок пальц0в, а не самих к0нц0в.

Але вона знову задумалася: якби докази в0дправили на анал0з до Райма, а не до лаборатор0╖ CSU у Кв0нс0, чи зм0г би в0н п0дняти в0дбиток пальця? Лаборатор0я в штаб-квартир0 була найсучасн0ша, але це не належало, ну, не Л0нкольну Райму.

"В0дбиток черевика Starbucks, мабуть, його, - прочитав Пуласк0, - оск0льки в0н був накладений поверх 0нших 0 зб0гався з одним на вантажному майданчику та в мексиканському ресторан0. Под0бний сл0д виявлено в протектор0 в0д доку та ресторану. Це тринадцятий розм0р Reebok. Da0ly Cush0on Two Po0nt Oh. Проф0ль х0м0чних сл0д0в тут".

Вона подивилася на екран 0 прочитала список х0м0кат0в, про як0 н0коли не чула. "Який "?"

Пуласк0 прокрутив вниз. "Напевно, гумус".

"Бруд?"

Б0лявий оф0цер продовжував читати др0бний шрифт. "Гумус - це передостанн0й ступ0нь розкладання орган0чно╖ речовини".

Вона пригадала розмову м0ж Раймом 0 Пуласк0 багато рок0в тому, коли новачок використав "передостанн0й" у значенн0 "останн0й", на в0дм0ну в0д належного значення - передостанн0й. Спогад був щемлив0шим, н0ж вона хот0ла.

"Так скоро буде бруд".

"Довол0 багато. I це прийшло зв0дкись. В0н не зб0га"ться з жодним 0з контрольних зразк0в, як0 ви або ECT з0брали в торговому центр0, на вантажн0й платформ0 та в ресторан0 та навколо них". В0н продовжував читати. "Ну, тут не все так добре".

"Що це?"

"Дин0троан0л0н".

"Н0коли не чув про це."

"К0льк0сть застосувань, наприклад, барвник0в, пестицид0в. Але номер один: вибух0вка".

Сакс показав на таблицю з самого м0сця вбивства, буд0вельного майданчика, де Unsub 40 до смерт0 забив Тодда В0льямса б0ля клубу пару тижн0в тому. "Ам0ачна сел0тра".

Добриво - 0 основний вибуховий 0нгред0"нт у саморобних бомбах, як-от та, яка зруйнувала федеральну буд0влю Оклахома-С0т0 в 90-х роках.

- Отже, - пов0льно сказав Пуласк0, - ти дума"ш, що це щось б0льше, н0ж пограбування? Суб'"кт, я не знаю, купував 0нгред0"нти для бомб поблизу Сорока градус0в на п0вн0ч або б0ля буд0вельного майданчика, 0 В0льямс це бачив?" В0н постукав по екрану комп"ютера. "А подив0ться на це". У сл0дах, з0браних б0ля в0дбитка стопи на вантажн0й платформ0 торгового центру, була невелика к0льк0сть моторного масла.

Другий 0нгред0"нт у добривн0й бомб0.

Сакс з0тхнув. Чи був у цього суб'"кта терористичний характер? Хоча вбивство сталося на робочому м0сц0, ц0 х0м0кати не використовувалися б для комерц0йного знесення. "Продовжувати йти."

"Б0льше фенолу. Як ми знайшли на першому м0сц0 вбивства".

"Якщо в0н з"явля"ться дв0ч0, це важливо. Для чого це використову"ться?"

Пуласк0 викликав проф0ль х0м0чно╖ речовини. "Фенол. Попередник у виробництв0 пластмас, таких як пол0карбонати, смоли та нейлон. Також для виготовлення асп0рину, р0дини для бальзамування, косметики, л0кування врослого н0гтя".

У сорока були велик0 ноги. Можливо проблеми з н0гтями.

"Тод0 це". В0н переписував довгий список 0нших х0м0чних речовин на дошц0.

"Повний рот", - сказала вона.

"Проф0л0 як мак0яж. Косметика. Нема" уявлення про бренд".

"Потр0бно знати, хто це робить. Нехай хтось у штаб0 в0дстежить це".

Пуласк0 над0слав запит.

Пот0м повернулися до речових доказ0в. В0н сказав: "В0зьм0ть тр0шки металу. В0д сл0ду в коридор0, що веде до вантажного доку".

"Дай мен0 подивитися."

Пуласк0 викликав фотограф0╖.

Важко розр0знити на око - чи то голий, чи то стильно прикритий купленими в аптец0 окулярами для читання, до яких останн0м часом довелося вдаватися Саксу.

Вона вв0мкнула зб0льшення й придивилася до блискучого фрагмента. Пот0м звернулася до другого ноутбука 0 ввела ╖╖ в базу даних NYPD металевий сл0д, який, як виявилося, к0лька рок0в тому встановив Л0нкольн Райм.

Разом вони просканували базу даних. "Там щось под0бне", - сказав Пуласк0, стоячи через ╖╖ плече, вказуючи на одну з фотограф0й.

Так добре. Крих0тна цятка була в процес0 заточування ножа, ножиць або бритви.

"Це сталь. В0н любить гостре лезо". В0н забив жертву до смерт0 за межами 40╟ п0вн0чно╖ широти, але це не означало, що в0н не був зац0кавлений у розсиланн0 жертв також з 0ншою збро"ю.

З 0ншого боку, нещодавно в0н, можливо, не зробив н0чого, кр0м того, щоб пор0зати с0мейну курячу вечерю ножем, якого в0н просто р0зко вр0зав першим б0ля столу.

Пуласк0 продовжував: "I трохи тирси. Хочу бачити?"

Вона розглядала м0кроскоп0чн0 зображення. Зерна були дуже др0бн0.

"В0д шл0фування, як ви дума"те?" - м0ркувала вона. "Не пиляти?"

"Не знаю. Ма" сенс."

Вона клацнула пальцем по м0н0атюр0. Дв0ч0. Напруга пронизала ╖╖. "Анал0тик у Кв0нс0 не сказав нам тип деревини. Ми повинн0 це з"ясувати".

"Я попрошу це". Потираючи чоло одн0"ю рукою, Пуласк0 прокручував 0нш0 анал0зи 0ншою. "Зда"ться, молот0в 0 бомб недостатньо. Цей тип теж хоче отру╖ти людей? Значн0 сл0ди хлорорган0чно╖ кислоти та бензойно╖ кислоти. Токсини. Це типово для 0нсектицид0в, але ╖х використовували для вбивств. I б0льше х0м0кат0в, як0... - В0н поглянув на базу даних. "... проф0ль як лак".

"Тирса 0 лак. В0н столяр, буд0вельник? Або хтось кладе сво╖ бомби в дерев"ян0 ящики або за обшит0 панелями ст0ни".

Але оск0льки не надходило жодних пов0домлень про саморобн0 вибухов0 пристро╖ в цьому район0, закрит0 в дерев"ян0 або 0нш0 оболонки, Сакс поставив цю ймов0рн0сть низькою на шкал0 ймов0рност0.

"Мен0 потр0бен виробник", - сказав Сакс. "Лак. Тип тирси теж".

Пуласк0 н0чого не сказав.

Вона глянула в його б0к 0 пом0тила, що в0н дивиться на св0й телефон. Текст.

"Рон?"

В0н стрепенувся й вислизнув телефон. Останн0м часом в0н був зайнятий. Вона поц0кавилася, чи " в родин0 якась хвороба.

"Все добре?"

"Звичайно. Добре".

Вона повторила: "Я хочу виробника".

"Про... о, лак".

"З лаку. I порода деревини. I бренд косметики".

"Я в0зьмуся за це". Ще один запит в0н над0слав до крим0нал0стично╖ лаборатор0╖.

Вони звернулися до другорядно╖ категор0╖ доказ0в - тих, як0 могли походити в0д субб. ECTs з0брали весь вм0ст урни, де вони знайшли см0ття Starbucks, на основ0 теор0╖, що см0ття з мереж0 кав"ярень могло бути не "диним, що викинув злочинець. Там було тридцять чи сорок речей: серветки, газети, пластиков0 стаканчики, використан0 клейнекси, порножурнал, який, ймов0рно, викинули до того, як чолов0к повернувся додому до с0м"╖. Усе було сфотографовано та записано, але н0що, як пов0домили анал0тики в Кв0нс0, не здавалося актуальним.

Проте Сакс витратив двадцять хвилин на перегляд кожного предмета, як окремих зн0мк0в доказ0в у кошику, так 0 ширококутних зображень, перш н0ж вм0ст було з0брано ECT.

"Погляньте на це", - сказала вона. Пуласк0 п0д0йшов ближче. Вона показувала на дв0 серветки з фаст-фуду "Б0лий замок".

"Д0м повзунка". Пуласк0 додав: "Що це, до реч0?"

Сакс знизав плечима; вона знала, що це маленький гамбургер. Нема" уявлення, зв0дки взялася ця назва. Одна з найперших франшиз швидкого харчування в Америц0, Wh0te Castle спец0ал0зу"ться на гамбургерах 0 молочних коктейлях.

"Будь-як0 фрикц0йн0 гребен0?"

Пуласк0 прочитав зв0т. "Жодного".

Як сильно вони старалися? - дивувалася вона. Згадавши, що двома ворогами Райма були некомпетентн0сть 0 л0нь, Сакс витр0щився на серветки. - Ймов0рно, вони походять в0д нього?

Пуласк0 зб0льшив ширококутн0 кадри. Пом"ят0 серветки "Б0лий замок" лежали прямо б0ля викид0в Starbucks.

"Може бути. Ми зна"мо, що наш хлопчик любить мережеву ╖жу".

З0тхання. "Серветки - одне з найкращих джерел ДНК. Анал0тик м0г би запустити ╖х, пор0внявши це з0 Starbucks".

Л0нивий, некомпетентний...

Тод0 вона змирилася.

Або в0н просто перевтомився? Iстор0я пол0ц0╖.

Сакс викликав зображення розкритих серветок. Кожен м0стив плями.

"Що ти дума"ш?" - спитав Сакс. "Один коричневий, 0нший червонуватий?"

"Не можу сказати. Якби ми сам0 взяли ╖х у руки, ми могли б точно визначити кол0рну температуру. Я маю на уваз0 в Л0нкольна".

Розкажи мен0 про це.

Сакс сказав: "Я думаю, на одн0й серветц0 шоколад 0 полуничний молочний коктейль. Розумна дедукц0я. А 0нший? Ця пляма точно шоколадна. Ще одна пляма, менш в"язка, як в0д безалкогольного напою. З двох р0зних в0зит0в. Один, у нього два тряски. Другий - шейк 0 газована вода".

"Худий хлопець, але в0н точно може з0брати калор0╖".

Але важлив0ше те, що йому подоба"ться Б0лий замок. Пост0йний кл0"нт".

"Якщо пощастить, в0н живе неподал0к. Але який?" Пуласк0 був онлайн, перев0ряючи мережу ресторан0в у цьому район0. Було дек0лька.

Клацання в ╖╖ думках: моторне масло.

"Можливо, нафта - бомба, а може, в0н ╖де до Б0лого замку в Кв0нс0 ", - сказала вона. "Це на бульвар0 Астор0я, автомоб0льний ряд. У суботу вранц0 ми з татом купували там автозапчастини, а пот0м поверталися додому 0 грали в механ0к0в-любител0в. Можливо, в0н п0д0брав сл0ди нафти п0д час об0ду. Довго, але я збираюся поговорити з менеджером там. Ви дзвоните в лаборатор0ю в Кв0нс0 0 просите когось ще раз перев0рити ц0 серветки. Кл0ше тонких зуб0в. Фрикц0йн0 гребен0. ДНК теж. Можливо, в0н ╖в 0з другом, а ДНК приятеля знаходиться в CODIS. I зупин0ться на тирс0, я хочу сорт дерева. I залишити п0сля них для виробника лаку. I я не хочу, щоб анал0тики, як0 зробили цей зв0т. Подзвони Мелу".

Тихий, стриманий детектив Мел Купер був найкращим прац0вником крим0нал0стично╖ лаборатор0╖ в м0ст0, можливо, на всьому п0вн0чному сход0. В0н також був експертом з 0дентиф0кац0╖ людей - в0дбитки хребта тертя, ДНК 0 крим0нал0стика реконструкц0я. В0н отримав дипломи з математики, ф0зики та орган0чно╖ х0м0╖ та був членом престижно╖ М0жнародно╖ асоц0ац0╖ з 0дентиф0кац0╖ та М0жнародно╖ асоц0ац0╖ анал0тик0в плям кров0. Райм найняв його з в0дд0лу пол0ц0╖ невеликого м0стечка, щоб в0н працював у в0дд0л0 розсл0дування м0сця злочину NYPD. Купер завжди був частиною команди Rhyme.

Коли Сакс одягала куртку та перев0ряла зброю, Пуласк0 зателефонувала до ХСС, щоб попросити Купера про допомогу.

Вона була б0ля дверей, коли в0н в0д""днався, 0 сказала: "Вибач, Амел0я. Треба бути кимось 0ншим".

"Що?"

"Мел у в0дпустц0. Весь тиждень."

Вона швидко розсм0ялася. За вс0 роки, що вони працювали разом, вона н0коли не знала техн0ки, щоб взяти б0льше, н0ж день в0дпочинку.

"Тод0 знайд0ть когось хорошого", - сказала вона, швидко йдучи в коридор 0 думаючи: Райм йде на пенс0ю, 0 все йде до б0са.


РОЗДIЛ 8

Я це... Це ескалатор. Так. Ну, порц0я одного. Верхня частина. Сидячи у сво"му коридор0. Але я думаю, ти це зна"ш".

"Мел. Заходьте, у нас " робота".

Купер, м0н0атюрний, стрункий 0 з в0чною ледь пом0тною посм0шкою на обличч0, ув0йшов до в0тальн0 м0ського будинку Райма, насунувши окуляри в темн0й оправ0 вище на нос0. Рухався мовчки; в0н носив сво" стандартне взуття Hush Pupp0es. Чолов0ки були сам0. Еверс В0тмор повернувся до сво"╖ юридично╖ ф0рми в М0дтаун0.

Коли н0яких негайних пояснень часткового ескалатора, який був укладений у буд0вельн0 л0си, не було, в0н скинув свою коричневу куртку, зачепив ╖╖ та поклав спортивну сумку. "Зна"те, я насправд0 не планував в0дпустку".

Райм запропонував - неповторним способом Л0нкольна Райма - Куперу взяти в0дпустку. Тобто в0дпустку з його оф0ц0йно╖ роботи в штаб-квартир0 "М0сце злочину" 0 прийти допомогти в цив0льн0й справ0 " Фроммер проти M0dwest Conveyance".

"Так, добре. Ц0нуйте це". Подяка Райма, як завжди, була стриманою. В0н не мав великого 0нтересу до соц0альних тонкощ0в 0 не мав навичок у них.

"Це... Я маю на уваз0, я думав, що повинен перев0рити. Чи " як0сь етичн0 проблеми через те, що я тут?"

"Н0, н0, я впевнений, що ╖х нема"", - сказав Райм, дивлячись на ескалатор, який сягав стел0. "Поки вам не платять".

"Ах. Так. Я волонтер".

"Просто друг, який допомага" у добр0й справ0, Мел. Благородна справа. У вдови потерп0лого нема" грошей. У не╖ " син. Хороший хлопець. Багатооб0цяюче". Райм припустив, що це ймов0рно. В0н н0чого не знав про юного Фроммера, чи" 0м"я забув. "Якщо ми не зможемо отримати в0д не╖ компенсац0ю, найближчим часом вона житиме в гараж0 в Скенектад0. Можливо, до к0нця ╖╖ життя".

"Н0чого страшного в Скенектад0╖".

- Основне слово - "гараж", Мел. Кр0м того, це буде виклик. Ви любите виклики".

"До певно╖ точки".

"Мел!" - сказав Том, заходячи до в0тальн0. "Що ти тут робиш?"

"Викрадений".

"Ласкаво просимо". Тод0 пом0чник скривився. "Ти можеш у це пов0рити. Подив0ться на це." Розчарований кивок у б0к буд0вельних л0с0в 0 ескалатора. "П0длоги. Спод0ваюся, вони не з0псован0".

"Це мо╖ п0длоги", - сказав Райм.

"Ви доруча"те мен0 п0дтримувати ╖х незайманими. Пот0м п0д0рв0ть його двотонним механ0чним пристро"м". Крим0нал0сту: "╥жа, нап0й?"

"Чай був би чудовим."

"У мене " тв0й улюблений".

Куперу сподобався Л0птон. У нього були прост0 смаки.

"А як там твоя д0вчина?"

Купер жив з0 сво"ю мат0р"ю, але мав високу розк0шну коханку скандинавського походження, професора Колумб0йського ун0верситету. Вони з Купером були чемп0онами з бальних танц0в.

"Вона..."

"Ми т0льки приступа"мо до роботи", - перебив його Райм.

Том п0дняв брову до техн0ка, 0гноруючи свого боса.

"Добре, дякую", - в0дпов0в Купер. "Вона в порядку. Наступного тижня у нас рег0ональний конкурс з танго".

"А якщо говорити про напо╖". Райм подивився на пляшку односолодового скотчу.

- Н0, - прямо сказав Том. "Кава". I повернувся на кухню.

Грубий.

"Так. Що за каперс? Люблю це слово".

Райм розпов0в про авар0ю на ескалатор0 та позов, який подасть Еверс В0тмор в0д 0мен0 вдови та ╖╖ сина.

"Ах, правильно. У новинах. Жахливо". Купер похитав головою. "Н0коли не в0дчував себе комфортно взувати та зн0мати ц0 реч0. Я п0ду сходами або нав0ть л0фтом, хоча я теж не дуже в0д них божев0льний".

В0н п0д0йшов до мон0тора комп"ютера, на якому були десятки фотограф0й м0сця авар0╖, зроблених Сакс неоф0ц0йно, оск0льки вона не брала участ0 в розсл0дуванн0 нещасного випадку. На них була панель в0дкритого доступу до ями, на як0й видно двигун, шестерн0 та ст0ни, ус0 закривавлен0.

"Помер в0д кровотеч0?"

"I травма. Розр0зають переважно навп0л".

"Хм".

"Це справжня одиниця?" Купер повернувся до риштувань 0 почав уважно ╖х оглядати. "Жодно╖ кров0. Його почистили?"

"Нема"." Райм пояснив неможлив0сть отримати доступ до справжнього ескалатора протягом к0лькох м0сяц0в. Але в0н спод0вався, що вони зможуть визначити ймов0рну причину невдач0 за цим макетом. Iдея Райма полягала в тому, щоб заплатити, щоб позичити частину 0дентично╖ модел0 в0д п0дрядника в цьому район0. Том знайшов рулетку, яку просив Райм, 0 вони визначили, що достатньо в0льного простору, щоб пронести машину через вх0дн0 двер0, роз0брати ╖╖ та з0брати назад у коридор0. Ц0на за оренду становила п"ять тисяч, як0 В0тмор додав до свого судового гонорару та вирахував 0з того, що вони стягнули з в0дпов0дача.

Роб0тники побудували буд0вельн0 риштування та змонтували верхню пластину - панель доступу, яка в0дкрилася, щоб поглинути Грега Фроммера - разом 0з опорними деталями, петлями та частинами перил 0 перемикачами керування. На п0длоз0 лежали двигун 0 шестерн0, 0дентичн0 тим, що вбили жертву.

Купер мовчки ходив навколо пристрою, дивився вгору й торкався частин. "Не буде доказом".

"Нема". Нам просто потр0бно з"ясувати, що п0шло не так, чому панель угор0 в0дкрилася, коли цього не повинно було бути". Рима п0д0йшла ближче.

Техн0к кивав. "Отже, я зробив висновок, що ескалатор п0д0ймався в той час, 0 щойно жертва д0сталася до панел0 верхнього поверху, вона вискочила. Як далеко в0н був в0дкритий?"

- Амел0я сказала про чотирнадцять дюйм0в.

"Вона керувала сценою?"

"Н0, вона випадково була там у той час, стежила за суб""ктом. Вона втратила його, коли сталася авар0я, 0 намагалася врятувати жертву. Не м0г".

"I злочинець ут0к?"

"Так."

"Вона б цьому не зрад0ла".

"Вона п0шла до вдови 0 д0зналася, що в не╖ дуже погано. Виникла 0дея зв"язати ╖╖ з адвокатом. Ось так усе опинилося у нас на кол0нах".

"Отже, панель доступу вискаку" - так, я бачу, що вона на пружин0. Ма" бути важким. Жертву затягу" п0дсередину, а пот0м пада" на двигун 0 шестерн0".

"Правильно. Зуби на передньому краю панел0 пор0зали його теж. Ось 0 вся кров на ст0нах на картинах".

"Розум0ю."

"Тепер я хочу, щоб ви зайшли всередину, понишпорили, д0зналися, як ця чортова штука працю". Як в0дкрива"ться панель доступу вгор0, перемикач0, важел0, петл0, запоб0жн0 механ0зми. все Отримати фотограф0╖. I ми спробу"мо з0брати во"дино те, що сталося".

Купер озирнувся. "М0сце майже не зм0нилося п0сля того, як ви п0шли у в0дставку".

"Тод0 ви зна"те, де розташоване обладнання для камери", - сказав Райм напруженим в0д нетерп0ння голосом.

Техн0к засм0явся. - I ти теж не сильно зм0нився. В0н п0д0йшов до полиць на задн0й ст0н0 в0тальн0 й вибрав фотоапарат 0 л0хтарик 0з пов"язкою на голов0. "Син шахтаря", - пожартував в0н, прикр0плюючи його соб0 на лоб0.

"В0дстр0ляти. Iди!"

Купер п0днявся всередину макета. Почали спалахувати тих0 спалахи.

Пролунав дзв0нок у двер0.

Хто б це м0г бути? Жорсткий адвокат Еверс В0тмор повернувся його оф0с сп0лку"ться з друзями та родиною Грега Фроммера. В0н намагався з0брати докази, щоб довести, що, незважаючи на те, що Фроммер на даний момент не ма" роботи, найближчим часом повернувся б до усп0шно╖ посади менеджера з маркетингу, що дозволило б в0дшкодувати шкоду, яка була б набагато вищою, н0ж виходячи з його нещодавнього доходу.

Чи в0дв0дувач був одним 0з його л0кар0в? Паралельний стан Райма вимагав регулярних огляд0в неврологами, а також ф0з0отерапевтами, але сеанс0в у нього не було заплановано.

В0н повернувся до екрана камери в0деоспостереження, щоб побачити, хто це може бути.

Ох, б0с!

Райма зазвичай дратували, коли люди приходили без попередження (або з оголошеннями, як на те п0шло).

Але сьогодн0 тривога була набагато сильн0шою, н0ж зазвичай.


"Так, так, - запевняв чолов0к Амел0ю Сакс, - я знаю, про кого ви говорите. Тихий хлопець".

Вона розмовляла з менеджером гамбургерно╖ Queens Wh0te Castle в Астор0╖.

"Дуже високий, дуже худий. Б0лий. Бл0дий".

Менеджер був, навпаки, оливковошк0рим чолов0ком з круглим, веселим обличчям. Вони були б0ля переднього в0кна. В0н сам там прибирав, мабуть, пишаючись закладом, яким в0н оп0кувався. Запах W0ndex був сильним, як 0 аромат цибул0. Останн" теж привабливо. Останньою ╖жею Сакса була вчорашня вечеря.

"Ви зна"те його 0м'я?"

"Я н0, н0. Але... - В0н п0дв0в оч0. "Чар?"

Подивилася д0ловодка рок0в двадцяти. Якщо вона ╖ла ф0рмов0 страви ресторану, то робила це в м0ру. Худенька ж0нка зак0нчила замовлення й при"дналася до обох.

Сакс представилася 0, протокольно, показала щит. Оч0 ж0нки сяяли. ╥й було при"мно бути частиною моменту CSI .

"Шарлотта працю" багато зм0н. Вона наш як0р".

Рум'янець.

"М0стер. Родр0гес подумав, що ти, можливо, зна"ш високого чолов0ка, який приходить десь, - сказав Сакс. "Високий, дуже худий. Б0лий. Можливо, в0н був одягнений у зелений картатий або картатий п0джак. Бейсболка".

"Звичайно. Я пам'ятаю його!"

"Ви зна"те його 0м'я?"

"Н0, просто його важко не пом0тити".

"Що ви можете сказати мен0 про нього?"

"Ну, як ти сказав. Тонкий. Худий. I в0н багато ╖сть. Десять, п'ятнадцять бутерброд0в".

Сендв0ч0... Бургери.

"Але в0н м0г купувати ╖х для 0нших людей, чи не так?"

"Н0-н0-н0! В0н ╖х тут ╖сть. Б0льшу частину часу. ╢ таке слово, яке моя мама каже про ╖жу, шарфи ╖х донизу. I два молочних коктейлю. Такий худий, але в0н так ╖сть! Iнод0 молочний коктейль 0 газована вода. Як давно ви працю"те детективом?"

"Дек0лька рок0в."

"Це так гарно!"

"В0н коли-небудь був з кимось?"

"Я не бачив".

- В0н часто сюди бува"?

"Можливо, раз на тиждень, кожн0 два тижн0".

- ╢ враження, що в0н тут живе? - спитав Сакс. - В0н м0г щось сказати?

"Нема". Н0коли н0чого мен0 не казав. Просто наказував, завжди тримав голову опущеною. Носить капелюх". ╥╖ оч0 звузилися. "Бьюсь об заклад, що в0н боявся камер спостереження! Ти дума"ш?"

"Можливо. Чи можете ви описати його, його обличчя?"

"Насправд0 н0коли не звертав уваги. Довге обличчя, якесь бл0де, н0би в0н мало виходив. Зда"ться, н0 бороди, н0 вус0в".

"Хоч якесь уявлення, зв0дки в0н прибув або куди м0г йти?"

Шарлотта намагалася. Але н0чого не спало на думку. "Вибачте". Вона ледь не здригнулася, що не могла в0дпов0сти на запитання.

"Автомоб0ль?"

Знову поразка. "Ну, я не... Зачекайте. Н0, мабуть, н0. Зда"ться, в0н в0дверта"ться в0д стоянки, коли йде".

"То ви спостер0гали, як в0н йде".

"Ви б хот0ли подивитися на нього, розум0"те? Не те, що в0н виродок чи щось таке. Просто такий худий. ╥сть все це 0 так худий. Абсолютно несправедливо. Ми повинн0 працювати над цим, чи не так?"

Сакс припустила, що мала на уваз0 двох присутн0х ж0нок. Посм0шка.

"Кожного разу? В0н ходив так щоразу, коли йшов?"

"Я вважаю. Досить впевнений."

"В0н щось н0с?"

"Ой, к0лька раз0в у нього була сумка, пол0етиленовий пакет. Я думаю, одного разу, так, в0н поклав його на прилавок, 0 в0н був важким. Н0би цокнув. Як метал".

"Якого кольору сумка?"

"Б0лий".

"Не знаю, що було всередин0?"

"Нема". вибач Я дуже хот0в би допомогти".

"У тебе все чудово. Одяг?"

Вона похитала головою. "Кр0м п0джака та капелюха, я не пам"ятаю, н0".

Сакс запитав Родр0геса: "В0део безпеки?" Вгадування в0дпов0д0.

"Це повторю"ться щодня".

Так, як вона думала. Це б уже перезаписало будь-як0 кадри з ╖хн0м злочинцем.

Повертаючись до Шарлотти. "Ви дуже допомогли". Сакс направив наступний коментар ╖м обом. "Мен0 потр0бно, щоб ви сказали вс0м, хто тут працю", що ми шука"мо цього чолов0ка. Якщо в0н повернеться, подзвон0ть дев'ять один один. I додайте, що в0н п0дозрю"ться у вбивств0".

- В0дд0л убивств, - прошепот0ла Шарлотта з жахом 0 захопленням.

"Це в0рно. Я детектив П'ять-В0с0м-В0с0м-П'ять. Сакс". Вона передала картки менеджеру та Шарлотт0. Ж0нка дивилася на нього так, наче крих0тний шматочок картону був величезною чайовою. На н0й була обручка, 0 Сакс припустив, що вона вже насолоджу"ться сьогодн0шньою розмовою за об0дн0м столом. Сакс переводив погляд то на одного, то на 0ншого. "Але не дзвони мен0. Назви дев'ять один один 0 назви мо" 0м'я. Тут буде патрульна машина швидше, н0ж я зможу до╖хати. Вам доведеться поводитися так, н0би н0чого не в0дбува"ться. Просто обслуж0ть його як зазвичай, а коли в0н п0де або сяде, подзвон0ть нам. Гаразд? Не роб0ть н0чого 0ншого, кр0м цього. Я можу на вас покластися?"

- О, впевнений, детективе, - сказала Шарлотта, рядовий, який визнав накази генерала.

"Я подбаю про це", - сказав менеджер Родр0гес. "Це вс0 знають".

"У цьому район0 " й 0нш0 б0л0 замки. В0н теж може п0ти туди. Чи могли б ви те саме сказати менеджерам?"

"Звичайно".

Сакс визирнув у в0кно, в0льне в0д бруду, 0 оглянув широку вулицю. Воно було вздовж магазин0в, ресторан0в 0 квартир. Будь-який 0з магазин0в м0г продавати реч0, як0 стукали, 0 складати ╖х у б0л0 пол0етиленов0 пакети, щоб покупц0 в0днесли додому... або на м0сце вбивства.

Родр0гес запропонував: "Гей, детективе... В0зьм0ть повзунки. На мене."

"Ми не можемо брати безкоштовну ╖жу".

"Але пончики..."

Сакс усм0хнувся. "Це м0ф". Вона глянула на гриль. "Але я заплачу за один".

Шарлотта спохмурн0ла. "В0зьм0ть краще два. Вони досить маленьк0".

Вони були. Але вони також були чертовски хорош0. Так само був молочний коктейль. Вона зак0нчила св0й сн0данок/об0д за три хвилини. I вийшов назовн0.

Вона д0стала з кишен0 моб0льний телефон 0 зателефонувала Рону Пуласк0. Не було в0дпов0д0 на стац0онарний телефон у бойов0й к0мнат0 Unsub 40 на One PP. Вона спробувала його моб0льний. Голосова пошта. Вона залишила пов0домлення.

Гаразд, ми проводимо аг0тац0ю поодинц0. Сакс вийшов на тротуар, пронизаний р0зким в0тром 0з захмареного неба.

Високий чолов0к, бл0дий чолов0к, худий чолов0к, б0ла сумка. В0н ходив по магазинах. Почн0ть з буд0вельних магазин0в. Тирса, лак.

Кульков0 молотки.

Травма тупим предметом.


РОЗДIЛ 9

Iнкольн Райм зовс0м забув, що Джуль"тт Арчер, його студентка-крим0нал0ст, прибува" сьогодн0, щоб розпочати неоф0ц0йне стажування.

Вона була в0дв0дувачем, який приходив дзвонити. За 0нших обставин в0н м0г би насолоджуватися ╖╖ товариством. Але тепер його першочерговою думкою було те, як позбутися ╖╖.

Арчер направила сво" кр0сло "Штормово╖ стр0ли" навколо ескалатора й у в0тальню, спритно загальмувавши перед реш0ткою дрот0в, що вкривала п0длогу. Очевидно, вона не звикла перебирати звивист0 кабел0, але пот0м, ймов0рно, д0йшовши висновку, що Райм регулярно про╖жджав би через них без пошкоджень, вона зробила те саме.

"Прив0т, Л0нкольне".

"Джуль"тт".

Том кивнув ╖й.

"Джуль"тт Арчер. Я учень у клас0 Л0нкольна".

"Я його оп0кунка. Том Рестон".

"Радий познайомитися".

Через мить пролунав другий гудок, 0 Том знову п0шов в0дкривати двер0. В0н 0 кремезний чолов0к рок0в тридцяти ув0йшли до в0тальн0. Другий в0дв0дувач був одягнений у д0ловий костюм, бл0до-блакитну сорочку та краватку. Верхн0й ╜удзик сорочки був розстебнутий, а краватка розв"язана. Райм н0коли не розум0в цього погляду.

Чолов0к кивнув ус0м, в0таючись, але спрямував погляд на Арчера. "Джул, ти не чекала. Я просив вас почекати".

Арчер сказав: "Це м0й брат, Ренд0". Райм згадав, що вона залишилася з ним 0 його дружиною, тому що ╖╖ мансарду в центр0 м0ста модиф0кували, щоб зробити ╖╖ б0льш доступною. Подружжя також зручно жило поблизу коледжу Джона Маршалла.

Ренд0 сказав: "Спереду крутий пандус".

"Я робила крут0ше", - сказала вона.

Райм знав схильн0сть людей до матер0 чи дитини, тих, хто ма" серйозн0 вади. Ця практика зводила його з розуму, як, мабуть, 0 Арчера. В0н думав, чи згодом у не╖ виросте 0мун0тет до пестощ0в; в0н н0коли не мав.

Що ж, подумав в0н, присутн0сть брата вир0шила справу. Нема" жодного випадку, коли дво" людей - не менше аматор0в - тусувалися тут, поки вони з Мелом Купером намагалися подати справу проти виробника, торговельного центру чи будь-кого, хто в0дпов0дальний за смерть чолов0ка Сенд0 Фроммер.

"Подарунок, як 0 об0цяв", - сказав Арчер, дивлячись на салон- лаборатор0ю . "Добре. Подивись на це. Обладнання, 0нструменти. А скануючий електронний м0кроскоп? Я вражений. Проблеми з живленням?"

Райм не в0дпов0в. Будь-як0 слова можуть перешкодити ╖х швидкому виходу.

Мел Купер перекинувся з риштувань на п0длогу, дивлячись на Арчера. Вона кл0пнула, коли пром0нь його л0хтарика вр0зав ╖й оч0.

"Ой, дуже шкода. Мел Купер". Кивок, а не подана рука, враховуючи ситуац0ю з 0нвал0дним в0зком.

Арчер представила свого брата, а пот0м, повернувши свою увагу до Купера, сказала: "О, детективе Купер. Л0нкольн сказав про вас к0лька хороших речей. В0н назива" вас яскравим прикладом крим0нал0стично╖ лаборатор0╖...

- Гаразд, - швидко сказав Райм, не звертаючи уваги на запитальний, але задоволений погляд Купера. "Ми тут у розпал0".

Вона просунулася вперед, розглядаючи 0нше обладнання. "Коли я займався еп0дем0олог0"ю, ми 0нод0 використовували ГХ/МС. Iнша модель. Але все ж. Голосом?"

"Гмм. Добре. Н0. Зазвичай ним керують Мел або Амел0я. Але..."

"О, " голосова система, яка працю" добре. Прилади RTJ. Базу"ться в Акрон0".

"╢ там?"

"Просто згадую це. Стаття в Forens0cs Today про бездротовий зв"язок у лаборатор0╖. Я м0г би над0слати його вам".

"Ми п0дпису"мося", - сказав Купер. "Я з нетерп0нням чекаю..."

Райм пробурмот0в: "Як я вже казав, ця справа, над якою ми працю"мо, дуже чутлива до часу. З"явився раптово".

"Включаючи, дозвольте мен0 вгадати, ескалатор в н0куди".

Райм був роздратований гумором. В0н сказав: "Напевно, краще було б подзвонити. М0г позбавити вас обох в0д проблем...

Арчер спок0йно сказав: "Так. Ну, ми домовилися , що я сьогодн0 тут буду. Ви н0коли не пов0домляли мен0 про точний час. Я над0слав електронного листа".

Висновок полягав у тому, що якщо хтось 0 мав дзвонити, то це мав бути в0н. В0н спробував новий прийом. "Моя помилка. Повн0стю. Прошу вибачення за марну по╖здку".

В0двернувши в0д Тома сухий погляд на нещир0сть, що поширювалася. Райм явно про0гнорував його.

"Отже, нам доведеться знову з0братися. Iнший час. П0зн0ше".

Ренд0 сказав: "Тож, Джул, повертаймося. Я в0зьму фургон, пот0м проведу вас вниз по пандусу 0...

"О, але все заплановано. В0лл Старший затримав Б0лл0 на наступн0 к0лька дн0в. А у Баттона зустр0ч з В0скерсом. Я зм0нив ус0 призначення сво╖х л0кар0в. Так."

Кнопка? вуса? - подумав Рим. Iсус Х. Христос. У що я вл0з? "Бачиш, коли я погодився, що ти можеш прийти, було затишшя. Я м0г би бути б0льш... повчальним. Тепер я б не зм0г бути дуже корисним. Так багато в0дбува"ться. Це справд0 дуже актуальна справа".

Актуальна справа? Я насправд0 це сказав? - здивувався Райм.

Вона кивнула, але дивилася на ескалатор. "Це мав би бути той нещасний випадок. У Брукл0н0, так? Торговий центр. Цив0льна справа . Здавалося, н0хто не думав, що це крим0нально. Це означа", я б припустив, судов0 позови проти к0лькох в0дпов0дач0в. Виробник, компан0я з нерухомост0, яка волод0" торговим центром, бригади техн0чного обслуговування. Ми зна"мо, що це таке". Вона оберталася. "Хто не любить Boston Legal ? А Хороша дружина ?"

Хто зна", як0 вони?

"Я справд0 вважаю, що це найкраще..."

Арчер сказав: "А це макет. Ви не могли мати справжн0й ескалатор тут? Заборонено для цив0льних адвокат0в?"

"Вилучено та конф0сковано", - сказав Купер, в0двол0каючи погляд на Райма.

"Я ще раз перепрошую, але..."

- продовжив Арчер. "Що так нагально? Iнш0 позивач0 вимагають шматок пирога?"

Райм н0чого не сказав. В0н просто дивився на ╖╖ колесо ближче до риштувань. Тепер його оч0 придивилися до не╖ пильн0ше. Вона була одягнена досить стильно. Довга л0сово-зелена сп0дниця в гусячу лапку, накрохмалена б0ла блуза. Чорна куртка. Вишуканий золотий браслет 0з начебто рун0чними л0терами був на ╖╖ л0вому зап"яст0, тому, що нерухомо було прив"язане до ручки ╖╖ 0нвал0дного в0зка. Вона керувала Штормовою стр0лою за допомогою сенсорно╖ панел0, використовуючи праву руку. Сьогодн0 каштанове волосся було з0брано в пучок. Арчер, мабуть, уже почав розум0ти, що коли ваш0 к0нц0вки вийшли з ладу, ви робите все можливе, щоб м0н0м0зувати лоскотання та подразнення в0д волосся та поту. Нараз0 Райм використав набагато б0льше засоб0в в0д комар0в - орган0чних, за наполяганням Тома, - н0ж до авар0╖.

- Джул, - сказав Ренд0. "М0стер. Рима зайнята. Не звол0кайте з прийомом".

"Вже "", - подумав в0н. Але його усм0шка була змащена жалем. "Вибачте. Д0йсно було б найкраще для вс0х зац0кавлених. Наступного тижня, два тижн0".

Сама Арчер дивилася на Райма незворушними очима. В0н глянув у в0дпов0дь, коли вона сказала: "Ти не дума"ш, що 0нше т0ло було б корисним? Звичайно, я новачок у крим0нал0стиц0, але я проводив еп0дем0олог0чн0 розсл0дування роками. Кр0м того, без будь-яких реальних доказ0в, схоже, не знадобиться анал0з в0дбитк0в пальц0в 0 град0"нта щ0льност0. Ви будете робити багато спекулятивно╖ роботи з питань механ0чно╖ несправност0. Ми робили це весь час, шукаючи 0нфекц0й - спекуляц0╖, а не механ0зми, звичайно. Я м0г би трохи попрацювати". Посм0шка. "Так би мовити."

- Джул, - сказав Ренд0, червон0ючи. "Ми говорили про це".

Маючи на уваз0, як припустив Райм, попередню розмову про жарт ╖╖ 0нвал0дн0сть. Сам Райм 0з задоволенням цькував поблажливих, надто чутливих 0 пол0ткоректних, нав0ть - особливо - серед людей з обмеженими можливостями. "Г0мп" був його улюбленим 0менником; "скривитися" д0"словом.

Коли Райм не в0дпов0ла на наполеглив0сть Арчера, ╖╖ губи стиснулися. "Але, - весело сказала вона, - якщо тоб0 це не ц0каво, це добре. Ми можемо перев0рити дощ". У ╖╖ голос0 була р0зк0сть, 0 це зм0цнило його р0шення. Йому навряд чи потр0бно ставлення. В0н зробив ╖й послугу, взявши ╖╖ на стажування.

"Боюсь, це найкраще".

Ренд0 сказав: "Я в0зьму машину, привезу ╖╖. Справд0, Джул. I чекайте на верхн0й частин0 рампи". Звертаючись до Райма: "Дякую", - сказав в0н, приголомшливо киваючи. "Ц0нуй усе, що ти для не╖ робиш".

"Не згадуй про це".

"Я проведу вас", - сказав Том.

"Мел, повертайся до роботи", - пробурчав Райм.

Техн0к знову зал0з у риштування. Спалахи камери в0дновилися.

Арчер сказав: "Побачимось на уроц0 наступного тижня, Л0нкольне".

"Ви можете повернутися, звичайно. Iнтерн тут. Просто 0нший час".

"Звичайно", - категорично сказала вона. I разом з Томом ви╖хав у коридор. Через мить Райм почув, як зачинилися двер0. В0н повернувся до в0деоекрану й побачив, як Арчер, всупереч сво"му братов0, легко спустилася з рампи й припаркувалася на тротуар0. Вона озирнулася на м0ський будинок.

Райм повернувся до мон0тора комп"ютера, на якому в0дображалися фотограф0╖, зроблен0 Амел0"ю Сакс. В0н розглядав ╖х к0лька хвилин.

Пот0м протяжно з0тхнув.

"Том! Том! Я тоб0 дзвоню! Де ти в б0са?"

- Приблизно в0с0м фут0в, Л0нкольне. I н0, я не оглух останн0м часом. Чого ви так вв0чливо просите?"

"Поверн0ть ╖╖ сюди".

"ВООЗ?"

"Та ж0нка, яка щойно була тут. Десять секунд тому. Про кого ще я б говорив? Я хочу ╖╖ повернути. Зараз ".


Рон Пуласк0 був на тротуар0, який був потр0сканий на трапец0╖ та трикутники з бетону, що височ0ли, як берги на крижин0. Ланка ланцюга, б0ля яко╖ в0н стояв, була покрита колючим дротом 0 була покрита граф0т0, з0псованими л0терами та символами, б0льш загадковими, н0ж зазвичай, тому що полотно тегера було с0тчастим. Хто б з0псував ланцюг? - дивувався в0н. Можливо, вс0 хорош0 цеглян0 ст0ни та бетонн0 опори були взят0.

Прослуховування його голосово╖ пошти.

Амел0я Сакс хот0ла його. В0н викрався з ╖хньо╖ бойово╖ к0мнати в One PP, в0рячи, що вона продовжить сл0дство Б0лого замку та повернеться на Мангеттен за к0лька годин. Але, очевидно, вона знайшла щось, щоб просунути справу вперед. В0н знову прослухав пов0домлення. В0дразу вир0шила, що в0н ╖й не потр0бен. Не те, що була надзвичайна ситуац0я. Вона хот0ла, щоб в0н допом0г у досл0дженн0 територ0╖, де к0лька дн0в тому був пом0чений Unsub 40 0 куди в0н час в0д часу повертався. Можливо, в0н там жив, можливо, робив покупки.

Пуласк0 не хот0в з нею говорити. В0н написав смс. Брехати було легше, коли сп0лкувалися велик0 пальц0, а не голос. В0н сказав, що в0н при╖де туди якомога швидше. В0н ненадовго був поза оф0сом.

Б0льше н0чого.

Однак, коли в0н подумав про це, його пов0домлення було не зовс0м брехнею. Його не було в оф0с0, 0 щойно його справи були завершен0, в0н при"днався до не╖ для аг0тац0╖. Проте, коли в0н був на вулиц0, патрулюючи, його п0дх0д був таким: нерозголошення також " обманом.

Телефонне чергування зак0нчилося, молодий оф0цер повернувся до пильност0. Надзвичайно так. Зрештою, в0н був у 33-му, 0 тому мав бути.

Пуласк0 щойно вийшов на тротуар в0д транспортного комплексу Broadway Junct0on 0 йшов авеню Ван С0ндерен. У ц0й частин0 Брукл0на панував безлад. Не особливо брудно, не б0льше, н0ж в 0нших частинах м0ста, просто хаотично. П0дслухано гурк0т по╖зд0в Канарс0 та Ямайки. П0дп0лля IND. Багато автомоб0л0в 0 вантаж0вок, вони про╖жджають повз, сигналять, в"╖жджають 0 ви╖жджають. Натовпи людей на тротуарах. Велосипеди.

Оф0цер вид0лявся - його расу представляли приблизно 2 в0дсотки жител0в тут, де Оушен Х0лл, Браунсв0лл 0 Бед-Стуй об'"днан0. Н0хто не пересл0дував його, здавалося, н0хто нав0ть не пом0чав його, кожен був у власних м0с0ях, як0 в Нью-Йорку завжди здавалися терм0новими. Або вони були зосереджен0 на сво╖х моб0льних телефонах або розмовах з друзями. Як 0 в б0льшост0 район0в, б0льш0сть, переважна б0льш0сть м0сцевих жител0в просто хот0ли д0статися на роботу та з роботи, посп0лкуватися з0 знайомими в барах, кав"ярнях чи ресторанах, походити по магазинах, погуляти з д0тьми та собаками, повернутися додому.

Але це не означало, що в0н м0г 0гнорувати присутн0х, хто м0г виявляти б0льше, н0ж просто випадковий 0нтерес 0 дивуватися, чому цей витертий б0лий хлопець 0з зач0скою у передм0ст0 та гладеньким, як у дитини, обличчям прогулювався по розбитому тротуару твердою, чорно-коричневою частиною м0ста. 33, зг0дно з останн0ми цифрами поштового 0ндексу, статистично був найнебезпечн0шою частиною Нью-Йорка.

П0сля того, як Амел0я Сакс покинула One PP, Пуласк0 прид0ляв цьому к0лька хвилин, а пот0м втратив свою форму NYPD 0 одягнувся. Джинси, крос0вки, бойова зелена футболка 0 чорна шк0ряна куртка, потерта. Опустивши голову, в0н покинув штаб. В0н вр0зався в найближчий банкомат, подумки здригнувшись, побачивши, як купюри перевертаються. Невже я справд0 це роблю? - подумав в0н, використовуючи модиф0катор, який лише зр0дка та в екстремальних ситуац0ях вислизнув з його рожевих губ.

За р0чку та через л0с... до поганих п0демо...

Залишивши зараз транспортний вузол, в0н п0шов до Бродвею, повз гараж0 для ремонту автомоб0л0в, буд0вельн0 комб0нати, оф0си нерухомост0, в0трини магазин0в з переведенням у гот0вку чек0в 0 виплатою зарплати, вип0чки, дешев0 закусочн0 з лист0вками, рукописними меню на картках у в0кнах. В0ддаляючись в0д комерц0йних вулиць, в0н проходив повз житлов0 будинки, переважно три-чотириповерхов0. Багато червоно╖ цегли, багато фарбованого каменю в бежево-коричневий кол0р, багато граф0т0. На горизонт0 видн0лися висок0 проекти Браунсв0ля, неподал0к. На тротуар0 були сигаретн0 недопалки, см0ття, банки з солодовим алкоголем 0 к0лька презерватив0в та голок... 0 нав0ть трубочки для креку, що здавалося майже ностальг0чним; ти б0льше не бачив цього лиха.

33...

Пуласк0 йшов швидко.

Один блок, два блоки, три блоки, чотири.

Де в б0са Альфо?

Попереду, на тому самому тротуар0, дво" д0тей - так, молодих, але разом важили чотири Пуласк0 - дивилися на нього вороже. У нього на щиколотц0 був охоронець Sm0th & Wesson, його особиста зброя. Але якби вони хот0ли його вчинити, вони б його вчинили, 0 в0н би лежав на земл0 й ст0кав кров"ю, перш н0ж встиг би вихопити пробивний п0столет 0з кобури. Але вони повернулися до сво╖х суглоб0в 0 серйозно╖ розмови, дозволивши йому пройти, не дивлячись б0льше.

Ще два квартали, 0 нарешт0 в0н пом0тив молодого чолов0ка, якого так довго шукав. Повернувшись до One PP, в0н крадькома проглянув зв0т про д0яльн0сть д0льниц0 в0д 73-го 0 мав приблизне уявлення про те, куди йти, де м0г бовтатися Альфо. Хлопець сид0в на моб0льному та курив сигарету, а не траву, перед магазином GW Del0 and Phone Card.

GW. Джордж Вашингтон? Тод0 Пуласк0 чомусь подумав: "Ге В0з?"

Худий латиноамериканець був у футболц0 з побиттям дружин, оголюючи руки, на яких не було багато в0джимань. Спостереження за вуличними злочинцями встигло заф0ксувати його, тому Пуласк0 одразу його вп0знав. Альфо к0лька раз0в привозили, допитували та в0дпускали. Але в0н н0коли не був затриманий 0 все ще, як вважали в0дд0ли з наркотик0в, займався б0знесом. Мало бути правдою. Ви могли б сказати. В0д пози, в0д настороженост0, нав0ть при зосередженост0 на телефонн0й розмов0.

Пуласк0 озирнувся. Без явних загроз.

Тож пок0нчи з цим. Пуласк0 п0д0йшов до Альфо, глянув у його б0к 0 спов0льнився.

Юнак, с0руватий на темн0й шк0р0, п0дв0в голову. Сказав щось у моб0льний на прощання й посунув дешеву розкладку.

Пуласк0 п0д0йшов ближче. "Гей".

"Йой".

Оч0 Альфо оглядали вулицю вгору й униз, наче похмур0 тварини. Н0чого тривожного не пом0тив. Пот0м назад до Пуласк0.

"Гарний день, га?"

"Гаразд. Вгадай. я тебе знаю?"

Пуласк0 сказав: "Альфонс, так?"

Погляд у в0дпов0дь.

"Я Рон".

"То хто?"

"Кетт. У Р0ч0 в Бед-Сту╖.

"В0н крутий. Зв0дки ти його зна"ш?"

Пуласк0 сказав: "Просто п0знайте його. Посидьте з ним трохи. В0н поручиться".

Едд0 Кетт поручився б за Рона Пуласк0 не тому, що вони були друзями, а тому, що к0лька дн0в тому, коли зак0нчували сварку поза службою, Пуласк0 д0знався, що Едд0 мав при соб0 п0столет, коли не мав бути, чого не мав. н0коли не було. В0н також мав при соб0 як0сь таблетки. Медики зац0кавили Пуласк0, який припустив, що в0н може забути про зброю та заряди Окс0 в обм0н на послугу, якщо Кетт н0коли не скаже про це н0 слова. Кетт мудро вибрав цей шлях 0 вказав йому в напрямку Альфонса, щасливий з0грати посилання на персонажа.

Дивлячись на вулицю, обидва чолов0ки.

"Кетт, в0н у порядку". Повторення. Звол0кання. Альфонс - це його 0м"я, але на вулиц0 це здеб0льшого було Альфо або, для пол0цейських 0 гангстер0в, Альпо , на честь собачо╖ ╖ж0.

"Так, в0н у порядку".

"Я подзвоню йому".

"Чому я згадав про нього, чому я прийшов до вас. В0н сказав, що ти можеш мене п0дключити".

"Чому не в0н? Я маю на уваз0 допомогти вам". Пуласк0 пом0тив, що Альфо телефонував не Едд0 Кетту. Мабуть, в0рить мен0. Треба було б бути 0д0отом, щоб прийти до 33 без н0кого, хто поручиться.

"Едд0 не ма" того, що мен0 потр0бно".

"Я хочу сказати, брате, ти не вигляда"ш б0са розгубленим. Чого хочеш?"

"Без коричневого. Н0 C. Н0чого под0бного". Пуласк0 похитав головою, знову оглядаючись у пошуках погроз в0д когось. Чолов0к чи ж0нка. Небезпечними були 0 д0вчата.

Пуласк0 також перев0рив наявн0сть ун0форми, цив0льного та додж0в без знак0в. В0н точно не хот0в наштовхнутися на сп0вв0тчизник0в.

Але вулиц0 були в0льн0.

В0н сказав тихим голосом: "╢ щось нове лайно, про яке я почув. Це не Окс0, але схоже на Окс0".

"Я не чув про це, брате. Я з""днаю вас з травою, з C, з0 швидк0стю, метболами". Альфо розслаблявся. Це не те, як працювали та"мн0 арешти.

Пуласк0 показав на сво" чоло. "З0 мною це трапилося. Пару рок0в тому мене вибило лайно. У мене знову почалися ц0 головн0 бол0. Вони повернулися. Я маю на уваз0, великий час. Вони лайно, взагал0. У вас болить голова?"

"Cîroc, Sm0rny". Альфо посм0хнувся.

Пуласк0 н0. В0н прошепот0в: "Вони так0 поган0. Я не можу правильно виконувати свою роботу. Не можу зосередитися".

"Що ви робите?"

"Буд0вництво. Ек0паж в м0ст0. Зал0зн0 вироби".

"Чолов0че, ц0 хмарочоси? Як ви, лохи, це робите? П0днятися туди? Чорт".

"Майже впав к0лька раз0в".

"Черт. Окс0 й тебе до б0са".

"Н0, н0, ця новинка 0нша. Просто зн0ма" б0ль, не турбу" тв0й розум, не дурить, розум0"ш?"

"Воз0?" Альфо н0чого не знав. "Чому ви не отриму"те рецепт?"

"Про ц0 реч0 вони не пишуть папери. Це нов0, п0дземн0 лаборатор0╖. Чув, що можна отримати тут, у БК. Сх0дний Нью-Йорк, переважно. Хлопець на 0м'я Оден? щось В0н робить його сам або привозить 0з Канади чи Мексики. Ти зна"ш його?"

"Оден? Н0, не чув про нього. Як назива"ться це нове лайно?"

"Чув 0м'я. Виловити."

"Це назива"ться Catch?"

"Те, що я говорю".

Альфо, зда"ться, сподобалося 0м"я. "Н0би воно хапа" тебе, зна"ш, ловить, це так сильно".

"Блядь. Не знаю. У всякому раз0, я хочу трохи. Погана людина. Мен0 це потр0бно. Треба взяти ц0 головн0 бол0 п0д контроль".

"Ну, я не маю жодного. Н0коли про це не чув. Але п0дключ0ть вас десяток. Звичайна, я маю на уваз0. Одна купюра".

Трохи нижче звичайно╖ вулично╖ ц0ни. Окс0 коштував приблизно десять бакс0в за. Альфо готувався до майбутн0х продаж0в.

"Так, добре".

Обм0н в0дбувся швидко. Як завжди. Пластиковий пакет OxyCont0n обм0няли на жменю двадцяти. Тод0 дилер кл0пав, дивлячись на пачку, яку п0дсунув йому Пуласк0. "Брате, кажу тоб0: одна купюра. Ця п"ят0рка прямо там".

"Порада."

"Порада?"

"Як чайов0 в ресторан0".

Збентежений.

Пуласк0 посм0хнувся. "Тримай це, чолов0че. Я просто запитую, чи можете ви перев0рити? Подив0ться, чи зможете ви знайти для мене це нове лайно. Або, принаймн0, хто цей хлопець Оден, де я можу отримати в0д нього якусь пригоду".

"Не знаю, брате".

Кивок на кишеню Альфо. "Наступного разу б0льше чайових, ти вкажеш мен0 правильний шлях. Я маю на уваз0 б0льший . М 0 половина. Можливо, б0льше, це правдива 0нформац0я".

Тод0 худий чолов0к схопив Пуласк0 за передпл0ччя. Притулилася, випром0нюючи запах тютюну, поту, часнику, кави. "Ти не довбаний пол0цейський?"

Поглянувши йому в оч0, Пуласк0 сказав: "Н0. Я хлопець, у якого так сильно болить голова, що 0нод0 я не можу встати, 0 який годинами лежить у ванн0й 0 блю". Ось такий я. Поговор0ть з Едд0. В0н тоб0 розпов0сть".

Альфо ще раз подивився на шрам на лоб0 Пуласк0. "Я подзвоню тоб0, брате. Цифри?"

Пуласк0 вв0в номер Альфо, 0 гангстер в0дпов0в вза"мн0стю.

Пальник телефон до пальника. В0к дов0ри.

Тод0 Пуласк0 розвернувся й, опустивши голову, п0шов назад у напрямку транзитного комплексу Broadway Junct0on.

Подумав, що це було досить см0шно, що в0н ц0лком м0г сказати Альфонсу ╫рав0та, що так, я пол0цейський, але це не ма" значення, тому що це зовс0м не та"мна операц0я. Жодна душа в NYPD - чи в усьому св0т0 - не зна" про це. Це були не грош0, як0 я щойно передав, а мо╖ власн0, як0 ми з Дженн0 не можемо дозволити соб0 в0ддати.

Але 0нод0, коли ти в розпач0, ти робиш в0дчайдушн0 вчинки.


РОЗДIЛ 10

Не добре. Зовс0м не добре.

Вона його з0псувала. Червоний, пол0цейський, шопер.

Вона забрала це в мене. М0й чудовий Б0лий Замок. Вкрали.

I вона ходить туди-сюди Астор0"ю, шукаючи п0дказки - до мене.

Тут трохи пощастило, як 0 в торговому центр0, коли вона була прямо б0ля смертоносного ескалатора. Тут мен0 теж пощастило, я пом0тив ╖╖ першим, за п0вкварталу в0д Б0лого замку.

Червоний, ходить всередин0, як мисливець.

М0й б0лий замок...

Дв0 хвилини потому - якби я ╖╖ не побачив - 0 я б ув0йшов, голодний, апетитний. Дегустац0я бургера та шейку. Пот0м в0ч-на-в0ч з Червоним. Вона могла витягнути рушницю швидше, н0ж я м0г д0стати з рюкзака св0й тр0скач для к0сток або мою бритву.

Удача мене знову врятувала.

╥╖ щастя завело ╖╖ сюди?

Н0-н0-н0. Я був необережним. Це воно.

Я розлючений.

Пам"ятаючи, так: я викинув см0ття, коли покупц0 прийшли за мною в торговий центр. Я викинув см0ття Starbucks поблизу Starbucks, але вони якось його знайшли. А це означа", що вони знайшли й 0нш0 реч0, як0 я викинув. У см0тнику того мексиканця м0сце за торговим центром. Я думав, що допомога осл0пне й он0м0" або ╖╖ в0дправлять назад до Хуареса. Мен0 не спадало на думку, що Ред опуститься до см0ття. Вона б схопила серветку Б0лого замку чи квитанц0ю. В0дбитки пальц0в? Я досить обережний. Коли я на людях, я намагаюся використовувати дальн0 к0нц0 пальц0в (верхня чверть к0нчик0в марна для в0дбитк0в, о, я знаю свою справу) або я змочую серветки в содов0й чи кав0, перетворюю ╖х на кашку.

Але того разу я не думав.

Говорячи про руки: мо╖ долон0 зараз гарн0 й сп0тн0л0, пальц0 - мо╖ довг0-довг0 пальц0 - трохи тремтять. Я злий на себе, але найб0льше на не╖. Червоний... Забира" м0й Б0лий замок, змушу" мене занадто швидко пок0нчити з Ал0с0"ю.

Тепер, спостер0гаючи за нею з деяко╖ в0дстан0, я бачу, як вона струнко руха"ться вулицею. Вх0д 0 вих0д з магазин0в. Я знаю, що вона зробила: запитала у сервера у Б0лому Замку чи у вс0х сервер0в 0 кл0"нт0в також: "Гей, ти бачив хлопчика-б0ба?" Богомол? Довгий Джон, Сл0м Джим? О, звичайно, ми зробили. См0шно, см0шно вигляда". Важко пропустити.

Тепер хороша новина поляга" в тому, що вона не знайде мого улюбленого магазину, куди я часто ходжу до чи п0сля гамбургер0в, н0 на ц0й вулиц0, н0 поблизу. Це зупинка метро. I все ж " й 0нш0 зв"язки, як0 вона може встановити.

Про це треба подбати.

Усе хороше, що було в мо╖й голов0, тепер в0дкинуто вб0к: в0зит до мого брата п0зн0ше сьогодн0, весела весела розвага з Ал0с0"ю сьогодн0 ввечер0, наступна смерть у мо"му розклад0.

Плани зм0нилися.

Так тоб0 пощастило, Ред. Станьте червоними. Жарт поганий, я такий злий. Коли вона заходить до бару, щоб поставити к0лька запитань про хлопчика-боба, я виходжу на тротуар. Рухаючись широко навколо Б0лого замку, де тепер про мене знають.

М0й чудовий Б0лий Замок. Куди я б0льше н0коли не зможу потрапити.

Я п0дн0маю рюкзак вище на плече. I рухайтеся швидко.


"Ти мав рац0ю", - сказав Райм. "Ваш0 в0драхування".

Хоча в0н подумав, що йому навряд чи потр0бно було ╖й це говорити. Джуль"тт Арчер, як в0н вир0шив, була людиною, яка не збиралася робити висновк0в х0ба що в не╖ була вагома - н0, надзвичайно вагома - п0дстава знати, що вони точн0.

Вона п0д0йшла ближче.

Райм продовжив: "Хоча причина, чому ми ма"мо негайно подати до суду, - це не 0нш0 позивач0. Або т0льки це. Це те, що вдов0 загиблого та ╖╖ сину погано". Пояснив в0дсутн0сть страховки, ╖х борг. Про гараж у п0вн0чн0й частин0 штату Нью-Йорк, ╖хн0й д0м, який незабаром стане, можливо, довгостроково.

Арчер не висловила жодно╖ думки про Скенектад0, але нерухом0сть ╖╖ обличчя св0дчила про те, що вона оц0нила труднощ0, як0 нависли. В0н описав додаткову проблему складно╖ 0стор0╖ роботи Фроммера. "Адвокат буду" справу, щоб довести, що це був тимчасовий спад. Але це може бути важко зробити".

Оч0 Арчера сяяли. "Але якщо ви зможете довести, що в0дпов0дач вчинив щось особливо кричуще або необережно, можуть бути штрафн0 збитки".

Можливо, як припустив В0тмор про самого Райма, Арчеру також сл0д було п0ти на юридичну школу.

Бостонський юридичний...

" Погрожувати ╖м штрафними збитками", - нагадав Райм. "Ми хочемо розрахуватися, 0 розрахуватися швидко".

Арчер запитав: "Коли ми зможемо отримати доступ до справжньо╖ угоди?" I вс0 докази?"

"Можуть бути м0сяц0".

"Але чи можемо ми об╜рунтувати в0дпов0дальн0сть лише за макетом?"

Райм сказав: "Побачимо". В0н пояснив, що В0тмор сказав йому про сувору в0дпов0дальн0сть за продукц0ю та недбал0сть, можлив0сть втручання причини, яка б зняла в0дпов0дальн0сть з виробника.

"Наше завдання, по-перше, - визначити дефект".

"I знайд0ть дуже необережного 0 дуже багатого п0дсудного", - сказала вона 0рон0чно.

"Це стратег0я. Том!"

З'явився пом0чник.

Райм сказав Арчеру: "Чому б вам не пояснити йому свою медичну ситуац0ю?"

Вона зробила. На в0дм0ну в0д Райма, вона не отримала травми хребта; л0кар0 виявили пухлину навколо четверто╖ 0 п'ятий шийний хребець (травма Райма була на четвертому). Арчер пояснила про сер0ю л0кування та операц0╖, як0 зрештою зроблять ╖╖ такою ж 0нвал0дн0стю, як Райм, якщо не б0льше. ╥╖ життя на даний момент було поглинуте адаптац0"ю до стану, зм0ною кар""ри на 0ншу, б0льш придатною для хворого на терап0ю, 0 навчанням в0д досв0дченого пац0"нта - Л0нкольна Райма, як виявилося - чого оч0кувати 0 як справлятися.

Том сказав: "Я теж буду радий грати роль твого оп0куна, якщо хочеш, поки ти тут".

"М0г би ти?"

"З рад0стю", - сказав в0н.

Вона обернулася й зустр0ла Райма. "Що я можу зробити?"

"Досл0д0ть авар0╖ ескалатор0в, зокрема ц0"╖ модел0. В0тмор сказав, що це може бути прийнятним. I отримати пос0бники з техн0чного обслуговування. Частину ескалатора п0дрядник здав нам в оренду, але документи ще не передали. Я хочу знати про це все".

"Давайте подивимося, чи компан0я чи м0сто замовля" перев0рку под0бних моделей".

"Так добре." В0н не думав про це.

"Комп"ютер, яким я можу користуватися?"

Райм показав на робочий ст0л поруч. В0н знав, що вона може використовувати праву руку на контролер0, але клав0атура була неможлива. "Не могли б ви налаштувати Джуль"тт гарн0туру та м0крофон. Для комп"ютера три".

"Звичайно. Ось тут."

╥╖ самовпевнен0сть раптово потьмарилася, 0 вперше в0дколи в0н зустр0в ╖╖, Арчер здавався неспок0йним, мабуть, через те, що йому довелося покладатися на чиюсь допомогу, окр0м допомоги ╖╖ брата. Вона дивилася на комп"ютер, як на бродячу собаку, яка не виляла хвостом. Сперечатися з Райм про початок ╖╖ стажування було 0накше. Вони були р0вними. Тут ╖й довелося покладатися на працездатну людину. "Дякую тоб0. Мен0 шкода".

"Це найменше з мо╖х випробувань 0 страждань". Том оснастив ╖╖ гарн0турою та сенсорною панеллю для право╖ руки. Пот0м в0н завантажив комп"ютер. "Ви можете роздрукувати все, що знайдете. Але ми цього не робимо багато. Ус0м легше користуватися мон0торами". Rhyme використовував рамку для перегортання стор0нок, але це було здеб0льшого для книг, журнал0в або документ0в, як0 надходили в друкованому вигляд0.

"Це одн0 з найб0льших екран0в, як0 я коли-небудь бачив". Гарний настр0й Арчера частково повернувся. Вона пробурмот0ла щось у гарн0туру, 0 Райм побачив, як екран зм0нився, коли з"явилася пошукова система. "Я в0зьмуся за роботу. По-перше, усе, що я можу знайти про сам ескалатор".

Мел Купер подзвонив: "Ви хочете модель 0 сер0йний номер?"

- Модель MCE-Seventy-Seven, - розс0яно сказав Арчер, дивлячись на екран. "Я теж маю сер0ал. Запам"ятав ╖х з таблички з 0нформац0"ю про виробника, коли щойно прийшов".

I вона пов0льно декламувала в м0крофон довг0 цифри. Комп"ютер слухняно в0дпов0в на ╖╖ низький мелод0йний голос.


РОЗДIЛ 11

продовжуючи грати в папарац0 0нфраструктури з0 сво"ю цифровою камерою, продовжував нишпорити всередин0 буд0вельних л0с0в, що оточують ескалатор.

"Як вони потрапили?" в0н закликав. "Ця р0ч величезна".

"Зняли дах, вир0зали д0рки в ус0х поверхах, спустили на гел0коптер0. А може, це були ангели чи супергеро╖. Я забув."

- Законне запитання, Л0нкольне.

"Неактуальне питання. Тому лег0тимно . Що ти бачиш?"

"Дайте мен0 хвилину".

Райм з0тхнув.

швидк0сть. ╥м потр0бно було рухатися швидко. Щоб допомогти Сенд0 Фроммер, звичайно. Але також, як думав Арчер 0 В0тмор п0дтвердив, отримати угоду до того, як з"являться фальшив0 позивач0, як0 спод0ваються на неспод0вану вигоду. В0н пояснив: "Iнш0 пасажири на ескалатор0, як0 з0стрибнули. Т0лесн0 ушкодження були незначними - або ╖х не було, - але це не означа", що вони не подадуть до суду. А пот0м, - додав адвокат, - знайдуться т0, хто заявлятиме про емоц0йн0 страждання, тому що вони просто бачили жахливу авар0ю, 0 ╖хн0 життя зм0няться назавжди. Вони б0льше н0коли не сядуть на ескалатор... Кошмари. Розлади харчування. Втрата доходу в0д вих0дних. Так, це правда. Н0сен0тниця, але правда. Це св0т законодавства про т0лесн0 ушкодження".

Тепер Арчер подзвонила з комп"ютерно╖ станц0╖, перед якою вона була припаркована: "М0сто призупинило роботу вс0х моделей MCE-Seventy-Seven до перев0рки. Читання з T0mes . ╥х п'ятдесят ш0сть встановлено в Нью-Йорку, майже тисяча в 0нших м0сцях. Iнших пов0домлень про несправност0 нема"".

Ц0каво. Райм ц0кавився, чи може перев0рка знайти щось корисне для ╖хньо╖ справи. Йому було ц0каво, як швидко це буде завершено.

Нарешт0 Купер при"днався до Райма та вийняв картку пам"ят0 SD 0з камери Sony. В0н завантажив його в гн0здо комп"ютера та викликав зображення на мон0тор0 високо╖ ч0ткост0. Екран був достатньо великим, щоб десятки зображень пом0стилися поруч.

Рим п0д0йшов ближче.

"Ось частини, як0 здаються актуальними". Техн0к п0д0йшов до екрана й вказав. "Панель, яка з"явилася. В0н служить 0 сходинкою - верхньою нерухомою сходинкою - 0 панеллю доступу для обслуговування та ремонту. Розташований на дальн0й сторон0, подал0 в0д сход0в ескалатора. Я припускаю, що вага приблизно сорок фунт0в".

Арчер назвав "Сорок два". Специф0кац0╖ вона знайшла, пояснила вона, в пос0бнику з монтажу та обслуговування M0dwest Conveyance.

Купер продовжив: "Цьому допомага" пружина, тому, коли ф0ксатор в0дпуска"ться, двер0 висуваються приблизно на ш0стнадцять дюйм0в".

В0дпов0дно до спостереження Сакса та фотограф0й.

"Роб0тник може повн0стю п0дняти його зв0дти 0 використовувати стрижень, щоб тримати його в0дкритим, як те, що використову"ться для п0дтримки капот0в автомоб0л0в". Купер вказував на зроблен0 ним зображення. "Щоб закрити двер0, прац0вники опускають ╖х, натискаючи на них або, я думаю, стоячи на них, поки трикутний кронштейн у нижн0й частин0 дверей не зустр0неться з пружинним штифтом на нерухом0й планц0. тут Кронштейн штовха" штифт, доки панель не опуститься до к0нця, а штифт заф0ксу"ться в отвор0, щоб закрити ╖╖".

"Як це випуска"ться?" - спитав Райм.

"Кнопковий вимикач у розетц0 за закритою кришкою збоку в0д ескалатора. тут Тут проходить ланцюг до серводвигуна. В0н втягу" шпильку, зв0льняючи панель доступу".

"Отже, - м0ркував Райм. "Що могло спричинити його вибух? Iде╖? Давай, подумай".

Арчер: "Засувний кронштейн зламався".

Але досл0дження фотограф0й Сакса показало, що в0н все ще був прикр0плений до нижньо╖ частини панел0 доступу.

"Можливо, шпилька зламалася", - сказав Райм. "Комета де Хев0лленда. 1950-т0".

I Арчер, 0 Купер подивилися в його б0к.

В0н пояснив: "Перший комерц0йний реактивний л0так. Три з них вибухнули в пов0тр0 через втому металу - в0кно провалилося на велик0й висот0. Втома " одним з основних вид0в механ0чного руйнування. Iнш0 режими - вигин, короз0я, забруднення, руйнування, удар, напруга, терм0чний удар тощо. Втома виника", коли матер0ал - це може бути метал або щось 0нше - п0дда"ться цикл0чному навантаженню".

- Реактивний лайнер, - запропонував Арчер. "Тиск знову 0 знову".

"Ось що сталося. правильно. У цьому випадку були квадратн0 в0кна та двер0; напруга була зосереджена в кутах. Перероблен0 л0таки мали кругл0 отвори та в0кна. Менше стресу 0 втоми. Отже, питання поляга" в тому, чи призвело в0дкриття та закриття панел0 доступу на ескалатор0 до втоми ф0ксатора?"

Купер вид0лив клямку. "На цьому нема" ознак зносу, але в0н новий. Ц0каво, ск0льки рок0в був ориг0нал, ск0льки раз0в двер0 в0дкривалися та закривалися".

Райм знову в0дчув розчарування через те, що перед ним не було справжн0х доказ0в.

В0н почув звук штовхнення столу, коли Джуль"тт Арчер маневрувала ближче до нього, незграбно ман0пулюючи регулятором кр0сла пальцем право╖ руки; спритне поводження з 0нвал0дним в0зком вагою у дв0ст0 фунт0в вимагало значно╖ практики.

Нове в гр0...

"Тому, що не вдалося, у торговому центр0, було ш0сть рок0в", - сказала вона.

"Як ти це д0знався?"

"Прес-рел0зи в0д M0dwest Conveyance, у яких пов0домля"ться, що вони отримали контракт на ескалатори в торговому центр0. С0м рок0в тому. Буд0вництво в0дбулося наступного року. В0дпов0дно до рекомендац0й щодо техн0чного обслуговування агрегат необх0дно перев0ряти та змащувати п"ять раз0в на р0к. З урахуванням поломок 0 незапланованих ремонт0в я б сказав, що двер0 в0дкривалися 0 закривалися п"ятдесят раз0в".

Райм подивився на зображення Купера, на якому шпилька трима" трикутник кронштейн, який утримував панель закритою. Це було лише близько дюйма завдовжки, але завтовшки. Здавалося малоймов0рним, що шпилька втомиться при так0й обмежен0й к0лькост0 отвор0в.

Арчер додав: "I одним 0з етап0в техн0чного обслуговування " перев0рка шпильки на предмет надм0рного зносу. Мабуть, теж в0д втоми".

"З чого це зроблено? Сталь?"

Арчер сказав: "Це правильно. Ус0 детал0 ескалатора сталев0, за винятком к0лькох корпус0в, як0 не мали жодного в0дношення до авар0й. I зовн0шн0 детал0. Це алюм0н0й 0 вуглецеве волокно".

Вона, безсумн0вно, швидко атакувала 0нструкц0ю та специф0кац0ю.

Райм сказав: "Нав0ть якби в0н був у хорошому стан0, засув м0г ослабнути, 0 штифт м0г не зайти повн0стю. В0брац0╖ могли його послабити".

Можливо... Багато спекуляц0й у ц0й справ0.

"Хто створив зап0рний механ0зм?"

Не дивлячись на документи, як0 вона завантажила на екран, вона сказала: "Виробник. M0dwest Conveyance. Не було окремо╖ компан0╖".

Райм сказав: "Можливо, втома металу, можливо, проблеми з обслуговуванням. Що ще могло спричинити його в0дкриття?"

"Чи м0г хтось, - запитав Арчер, - натиснути перемикач випадково чи з жарту?"

Купер викликав к0лька фотограф0й. "Ось перемикач. Це зовн0 блоку, внизу, б0ля авар0йного в0дключення". В0н показав. "Але це за маленькими замкненими дверима".

Райм сказав: "Амел0я перев0рила це. Вона подивилася на торговий центр через камеру в0деоспостереження. Вона сказала, що б0ля вимикача доступу н0кого не було, коли панель в0дкрилася".

Обличчя Арчера 0рон0чно скривилося. "А це в0део?"

"Департамент розсл0дувань вилучив його".

Вона п0двела голову, коли погляд ковзнув на Купера. "Ми цив0льн0, а ви пол0ц0я Нью-Йорка, правда?"

- Мене тут нема", - швидко сказав в0н.

"Ти..."

"Я неоф0ц0йний. У в0дпустц0. Якщо я зараз отримаю оф0ц0йн0 матер0али розсл0дування, мене в0дправлять у пост0йну в0дпустку".

Сканування фотограф0й. "Що ще може бути винуватцем?" Рима розм0рковувала.

"Гаразд. Н0хто не натискав кнопку навмисно. Можливо, вимикач активувався через коротке замикання або 0ншу електричну проблему. В0н спрацював з приводу двигуна - це назива"ться сервопривод - 0 це втягнуло штифт, 0 двер0 тр0снули".

"Давайте подивимось на електропроводку".

Мел розгорнув фотограф0╖, зроблен0 всередин0 ескалатора. Райм зазначив, що вздовж внутр0шньо╖ ст0ни в0д зовн0шнього кнопкового вимикача проходить др0т. Пров0д перемикача зак0нчувався штепсельною вилкою, вставленою в один 0з розеток збоку в0д сервоприводу всередин0.

"Зв"язки виявлено", - сказав Купер.

- Справд0, - сказав Райм. В0н коротко посм0хнувся.

Через мить Арчер теж усм0хнувся. "Я розум0ю. Частина металу, фольги чи чогось пров0дного могла потрапити на штекер 0 завершити з""днання. Сервоприв0д в0дтягнув штифт назад, 0 двер0 п0днялися". Вона додала: "Я не знайшла под0бних 0нцидент0в 0з залученням ц0"╖ модел0 ескалатора. Ескалатори можуть бути небезпечними. Але зазвичай це потрапляння одягу чи взуття в механ0зм. Це трапля"ться част0ше, н0ж ви дума"те. Сто тридцять с0м людей загинули минулого року в авар0ях ескалатор0в по всьому св0ту. Найстрашн0шою окремою катастрофою к0лька рок0в тому став вибух у лондонському метро. Пил 0 частинки накопичувалися, а пот0м спалахнули й вилет0ли в пов0тря. Як вибух зернового елеватора. Ви коли-небудь бачили ╖х?"

"На Мангеттен0 вони трапляються нечасто", - неуважно сказав Райм, обм0рковуючи те, що вона йому сказала.

"Я маю", - запропонував Мел Купер. "Бачив один".

Райм скривився в0д недоречност0. "А недол0к..."

"Цей M0dwest Conveyance не захищав пробки, - сказав Арчер. "Було б легко. Поглибте ╖х, пом0ст0ть п0д накриття. Щось схоже."

Купер запропонував: "Або ╖м взагал0 не сл0д використовувати розетки. П0дключ0ть перемикач 0 серводвигун. Можливо, компан0я хот0ла заощадити".

Першим натяком могла бути каральна повед0нка з боку виробника.

"Хто робить...?"

Арчер в0дпов0в на його запитання, перш н0ж в0н зак0нчив. "Так само, як 0 зап0рний механ0зм. I серводвигун, 0 перемикач були виготовлен0 компан0"ю M0dwest Conveyance. ╥х складов0 частини одиниц0. I под0л. Не " доч0рньою компан0"ю. Вони не можуть сховатися за корпоративною зав0сою".

Купер сказав: "Я думав, що ви еп0дем0олог".

" Юридичний в0дд0л Бостона . Пов0р мен0. Це д0йсно дуже добре. Мен0 також подоба"ться Better Call Saul .

Купер сказав: " Лу також".

"О, це добре".

Будь ласка...

Райм спантеличив, як сторонн0 речовини могли обманом змусити серводвигун в0дкрити двер0.

- У мене " 0дея, - сказав Арчер.

"Що це?"

"Ви вчений. Вам подобаються емп0ричн0 докази".

"Найвище божество в мо"му пантеон0", - сказав Райм, не звертаючи уваги на те, як претенз0йно це прозвучало.

Вона кивнула в б0к ескалатора. "Це працю"?"

"Прив0дний двигун, шестерн0, серводвигун 0 перемикач роблять. I в0н п0дключений".

"Тож давайте експериментувати. Ув0мкн0ть його та спробуйте в0дкрити панель".

У Рима виникла думка. В0н повернувся до кухн0 й крикнув: "Том! Том! Мен0 потр0бно випити".

У дверях з"явився пом0чник. "Трохи зарано, як я нещодавно зазначив".

"Ще рано для кока-коли?"

"Ви н0коли не п'"те газовано╖ води. У будинку його нема"".

"Але якщо я пам"ятаю, прямо за рогом " гастроном".


Буд0вельн0 магазини - ╖х було два на в0дстан0 в0д Б0лого Замку - були крахом.

Н0хто не пригадав, щоб бачив кл0"нта, який би в0дпов0дав опису Unsub 40. I жоден 0з них не продавав кульков0 молотки. Тож протягом останньо╖ години Амел0я Сакс стукала по тротуару, оглядаючи 0нш0 магазини вздовж роздуваних в0тром, засм0чених тротуар0в цього буденного кварталу: кузовн0 майстерн0, магазини автозапчастин, магазини телефонних карток, автосерв0си, магазини перук, такер0╖, десятки магазин0в. 0нш0 м0сця. Один продавець в аптец0 був "досить упевнений", що бачив на вулиц0 чолов0ка, який в0дпов0дав опису Unsub 40, але не м0г точно згадати, де в0н був, у що був одягнений, чи м0г би в0н носив що-небудь.

Побачене, можливо, п0дтвердило переконання Шарлотти з Б0лого замку, що в0н прямував у цьому напрямку. Але щодо пункту призначення - це все ще було загадкою. I, звичайно, були автобусн0 зупинки та станц0╖ метро, до яких в0н м0г д0йти п0шки, або гараж0, де в0н м0г припаркувати свою машину, нав0ть якщо в0н не користувався д0лянкою гамбургерно╖. Вона також перев0рила наявн0сть систем в0деоспостереження в торгових точках, але жоден 0з об""ктив0в не був сфокусований на тротуар0, а лише на дверях, м0сцях паркування та всередин0. Кр0м того, там були десятки камер, 0 нав0ть якби неп0дсудна зайшла всередину магазину, за яким стежили, або скоротила автостоянку, у не╖ не вистачило н0 робочо╖ сили, н0 часу, щоб переглянути сотн0 годин в0део. Вбивство Тодда В0льямса було жахливим злочином, але це був не "диний жахливий злочин у п"яти районах Нью-Йорка. У цьому б0знес0 завжди потр0бно було балансувати.

I правило балансу також стосу"ться вашого особистого життя.

Вих0д моб0льного телефону. Вона подзвонила.

"Ем0".

"Мамо. Як ти почува"шся?"

"Добре", - сказала Роуз Сакс, що з "Роуз Сакс" може означати добре, може означати погано або може означати будь-яку зупинку м0ж ними. Ж0нка багато не випускала.

"Скоро буду", - сказав ╖й Сакс.

"Я можу взяти такс0".

Сакс посм0хнувся. "Мама".

"Гаразд, люба. Я буду готовий".

Повернувшись петлею назад, вона оглянула магазини й крамниц0 на протилежному боц0 бульвару.

I нарешт0 отримав сол0дний удар: у циганськ0й такс0. Вона дала волосатому, сухорлявому менеджеру опис ╖хнього суб""кта, 0 чолов0к негайно насупився та сказав 0з сильним близькосх0дним акцентом: "Так, я так думаю. Дуже худий чолов0к. Був великий м0шок гамбургер0в Wh0te Castle. Велика сумка. Для худого чолов0ка, см0шно".

"Ви пам'ята"те, коли?"

В0н точно не м0г, але погодився, що це могло бути два тижн0 тому - можливо, в день, коли Тодда В0льямса було вбито. В0н також не м0г пригадати, хто був вод0"м, 0 служба не вела запис0в про пункти призначення, але в0н сказав, що запита" сво╖х прац0вник0в 0 д0зна"ться б0льше.

Вона опустила на нього оч0. "Це важливо. Чолов0к - убивця".

"Я зараз почну. Так, я зроблю це".

Вона пов0рила йому. Здеб0льшого через його тривожн0 оч0, коли в0н глянув на запропонований нею щит, який сказав ╖й, що не вс0 його л0ценз0╖ були в бездоганному порядку; в0н обов"язково п0де на сп0впрацю в обм0н на ╖╖ мовчазну згоду не посилати з в0зитом Ком0с0ю з такс0 та л0музин0в.

Повернувши на п0вдень, вона почала повертатися до сво"╖ машини, припарковано╖ на автостоянц0 Б0лого замку. К0лька зупинок у м0сцях, як0 здавалися малоймов0рними для потенц0йних кл0"нт0в: магазин перук, ман0кюрний салон, ремонт комп"ютер0в без в0кон. Пот0м знову на тротуар. Раптом Сакс пом0тила щось кра"м ока. Рух. Тут н0чого незвичайного, хоча цього бурхливого дня тротуари були здеб0льшого безлюдн0. Але це був особливий рух. Швидкий, в0дхиляючий. Н0би хтось не хот0в, щоб його бачили.

Вона розст0бнула п0джак 0, лежачи правою рукою б0ля свого глока, озиралася. Вона була на авторемонтн0й операц0╖ з к0лькома транспортними засобами, в0д мотоцикл0в до вантаж0вок 0з закритим кузовом, ус0 припаркован0 безладно, багато з них роз0бран0 р0зною м0рою. Людина, яка п0д0йшла поруч, якщо це була людина, а не т0нь чи вир см0ття чи пилу, проскочив м0ж двома б0льшими вантаж0вками, яскраво-жовтою орендованою Penske та двадцятифутовим б0лим фургоном, "диним логотипом якого були дв0 масивн0 груди, пофарбован0 червоною фарбою.

В0рог0дно, що Unsub 40 знову прийшов на св0й об0д 0з к0лькома гамбургерами, уп0знав ╖╖ в торговому центр0 та почав сл0дувати.

Малоймов0рно, але й неможливо. Вона постукала ╜локом 0 п0д0йшла ближче до вантаж0вок. Б0льше н0яких ознак т0н0. Сакс продовжив шлях, пробираючись через кладовище транспортних засоб0в. В0тер тр0снув хвостом ╖╖ куртки вгору-вниз 0 р0зко розв0в ╖╖ волосся. Поганий режим зйомки. Вона витягла з кишен0 гумку 0 зв"язала пасма в хв0ст. Озирн0ться ще раз навколо. ╢диними живими 0стотами, як0 було видно, були чайки та голуби, ц0кавий 0 см0ливий щур. Н0, два. Птахи чи гризуни були тим рухом, який вона бачила? Паперове см0ття ковзало тротуаром 0 вулицею, а пот0м злет0ло вгору. Можливо, це був зловмисник, вчорашня New York Post .

Жодних ознак загрози.

╥╖ телефон загуд0в, злякавши ╖╖. Вона опустила погляд. На посв0дченн0 було 0м"я Тома. Як завжди, коли дзвонив в0н, а не Райм, вона в0дчула в серц0 стук0т, що можуть бути поган0 медичн0 новини. Вона швидко в0дпов0ла. "Том".

"Прив0т, Амел0я. Просто ц0каво, чи збира"шся ти залишитися тут на цю н0ч. Об0дати?"

Вона розслабилася. "Н0, я веду маму на прийом. I вона залишилася в мене вдома".

"Чи можу я зробити пакет догляду?"

Вона засм0ялася, знаючи, що це д0йсно буде дуже хороший пакет догляду. Але матер0ально-техн0чне забезпечення його збору - про╖зд аж до Rhyme's - було проблематичним. "Н0, дякую. Але я дуже ц0ную це. я..."

╥╖ голос згас, оск0льки на задньому план0 через динам0к вона почула слова, сказан0 кимось, хто здався знайомим.

Н0. Не могло бути.

"Томе, Мел там? Мел Купер?"

"Так. Ти хочеш з ним поговорити?"

Я впевнений, як б0с. Вона вв0чливо сказала: "Будь ласка".

Через мить: "Прив0т, Амел0я".

"Прив0т, Мел. Гм, що ти робиш у Л0нкольна?"

"В0н мене в0дпустив. Хоча це д0"слово, я бачу, в0н не дуже радий, що я використав. Я допомагаю йому у справ0 Фроммера".

- До б0са, - сказала вона.

Тиша.

Купер поставив крапку, сказавши: "Я... Ну".

"Поставте Л0нкольна".

"Ой-ой", - прошепот0в техн0к. "Слухай, Амел0я, справа в тому..."

"I не сп0кер. Гарн0тура".

╥╖ палець зник у волосс0, 0 вона почухалася. Ознака напруги - розчарування у справ0. I гн0в. Рима. Це було досить погано, що в0н залишив б0знес; тепер ╖й довелося мати справу з чортовим втручанням?

З ╖╖ динам0ка почувся шелест, коли Купер чи Том наклали гарн0туру на Райма. Б0льш0сть розмов з ним, звичайно, в0дбувалися через гучний зв'язок. Мало шанс0в на конф0денц0йн0сть. Вона не хот0ла, щоб хтось 0нший почув те, що вона збиралася сказати.

"Сакс. Де-?"

"Що там робить Мел? В0н мен0 був потр0бен для справи Unsub Forty. Ви його вкрали".

Пауза. "Я запитав, чи допоможе в0н мен0 в судовому процес0 Фроммера", - заперечив Райм. "Нам потр0бно виконати лабораторну роботу. Я не знав, що ти його хочеш".

Вона р0зко сказала: "Штаб-квартира Queens не робила все, що мала".

"Я цього не знав. Зв0дки я можу знати? Ти н0коли н0чого не казав".

I нав0що ця тема взагал0 прийшла до вас? вона думала. Пот0м вона пробурмот0ла: "Як ти м0г просто перевести його в цив0льну справу? Я нав0ть не впевнений, що ти зможеш це зробити".

"В0н взяв в0дпустку. В0н не на служб0".

"О, ф0гня, Райм. В0дпустка? Я керую вбивством ".

- Ти був у торговому центр0, Сакс. Ви бачили, що сталося. Моя жертва така ж мертва, як 0 ваша. Л0нкольн Райм погано грав у захист0.

"Р0зниця в тому, що ваш ескалатор н0кого не вб""".

Жодно╖ в0дпов0д0 на це.

"Ну, я не думаю, що в0н мен0 довго знадобиться".

"Ск0льки це? З точки зору годин? Бажано хвилин".

В0н з0тхнув. "Приблизно найближчого дня ми ма"мо знайти п0дсудного".

"Отже, дн0", - пробурмот0ла вона. "Не години".

Хвилини були поза столом.

В0н спробував примиритися, хоч 0 капнула нещир0сть. "Я подзвоню або два. З ким ти працю"ш на м0сц0 злочину?"

"Я працюю не з Мелом. Це проблема".

"Слухай, я..." Це було в0д Мела Купера, який напевно здогадався, що в0дбува"ться.

- Усе гаразд, - сказав йому Райм.

Н0, не було. Вона мовчки палила. Профес0йн0 та особист0 партнери протягом багатьох рок0в, вони н0коли не сварилися про справи, близьк0 серцю. Але коли справа доходила до справ, гн0ви могли спалахнути.

"Я впевнений, що ви можете поставити йому к0лька запитань. В0н кива". Побачити. В0н 0з задоволенням це робить".

"Я не можу задавати йому запитання. В0н не клерк у Pep Boys". Вона додала: "На динам0к".

Почулося клацання.

Купер казав: "Амел0я..."

"Добре, Мел. Слухай. Рон розкаже вам детал0. Мен0 потр0бн0 к0лька серветок, щоб ╖х проанал0зували на наявн0сть гребн0в тертя та ДНК. I нам потр0бна марка якогось лаку. I тип деревини за зразками тирси". Вона твердо додала, заради Райма, а не Купера: "Мен0 потр0бен хтось справд0 хороший. Так само добре, як ти".

Останн" було трохи др0б"язковим, звичайно. ╥й було байдуже на йоту.

"Я подзвоню, Амел0я".

"Дякую. Рон над0шле тоб0 номер справи".

"Звичайно, звичайно".

Тод0 Сакс почув низький ж0ночий голос: "Я можу щось зробити?"

Райм казав: "Н0, продовжуй цей анал0з".

Хто це був? - здивувався Сакс.

Тод0 в0н сказав: "Сакс, подивись..."

"Мен0 потр0бно йти, Райме".

Вона в0дключилася. Розм0рковуючи про те, що минули роки, в0дколи вона поклала йому трубку. Вона згадала, коли. П0д час ╖хньо╖ першо╖ справи.

Т0"╖ мит0 Сакс усв0домила, що вона була наст0льки зосереджена на телефонному дзв0нку - 0 на сво╖й злост0 через те, що Райм "в0дпустив" необх0дного ╖й техн0ка, - що втратила усв0домлення свого оточення: смертний гр0х для будь-якого вуличного пол0цейського, особливо оск0льки вона щойно побачила те, що могло бути ворожим.

Пот0м вона почула скрипуч0 кроки позаду, зовс0м близько. ╥╖ рука потяглася до глока, але було вже п0зно витягти зброю. На той час нападник був лише за ярд чи близько того.


РОЗДIЛ 12

Так . Не спрацювало". Джуль"тт Арчер розпов0дала про експеримент 0з наливання кока-коли в ескалатор, 0м0туючи незграбного покупця, 0 короткого замикання вимикача, в0дкриваючи панель доступу.

"Так, так 0 було", - сказав Райм, насупивши ╖╖ та Купера. "Експеримент пройшов усп0шно. Це просто п0дтвердило припущення, протилежне тому, на що ми спод0валися: що M0dwest Conveyance побудувала ескалатор, який не мав дефект0в щодо розлито╖ р0дини".

Виробник врахував, що мотоцикл0сти можуть розлити напо╖ п0д час подорож0 вгору або вниз, 0 захистив електрон0ку та двигун шматком пластику, який, як виявилося, був екраном для стоку. Р0дини ст0катимуть у "мн0сть, десь поруч 0з сервомотором, який вив0льняв штифт, щоб в0дкрити панель доступу.

"Вперед, вгору". Райм наказав Куперу продовжити експерименти: в0н мав ф0зично вдарити по перемикачу та серводвигуну р0зними предметами, щоб 0м0тувати механ0чн0 перешкоди: ручка м0тли, молоток, черевик.

Нема" в0дпов0д0. Смертоносна панель доступу не в0дкривалася.

Арчер запропонував техн0чний стрибок на панел0 знову 0 знову. Непогана думка, 0 Райм сказав Куперу зробити це, хоча Том стояв поверхом нижче, щоб пом0тити чолов0ка, якщо той впаде.

Жодного ефекту. Ф0ксуючий штифт не втягувався. Кронштейн не зм0щувався в положенн0. Вони н0чого не могли зробити, щоб в0дкрити двер0, окр0м того натиснувши кнопку, призначену для ц0"╖ мети, кнопка над0йно захована у заглиблен0й "мност0 за закритою кришкою.

Думати, думати...

"Жучки!" Рима назива"ться.

- Ви не можете поставити м0крофони в оф0с0 Департаменту розсл0дувань, Л0нкольне, - неспок0йно сказав Купер.

"Моя помилка. "Помилки" неправильн0; це дуже обмежений б0олог0чний порядок. нап0вкрил0. Попелиця або цикада, наприклад. Я повинен був бути точн0шим. Ширше "комаха", п0дкатегор0"ю яко╖ " "клоп". Тому я хочу комах . Хоча помилка п0д0йде".

"О". Купер в0дчув полегшення, хоча й був явно розгублений.

- Добре, Л0нкольне, - сказав Арчер. "Плотва могла потрапити всередину 0 замкнути вимикач або двигун, звичайно. Компан0я M0dwest Conveyance повинна була взяти це до уваги та встановити екрани. ╥м це не вдалося, тому ескалатор несправний".

"Том! Томе, де ти?"

З'явився пом0чник. "Б0льше газовано╖ води?"

"Мертв0 комахи".

"Ти знайшов помилку у газован0й вод0? Неможливо".

"Знову "жучки", - сказав Райм, нахмурившись.

П0сля пояснення Том почав ходити по м0ському будинку в пошуках тварин - в0н був таким вибагливим економом, що йому довелося розширити пошуки до сховища над стелею верхнього поверху та п0двалу, щоб знайти к0лька жалюг0дних труп0в мух 0 висохлого павука. .

"Нема" тарган0в? Я б хот0в плотву".

"О, будь ласка, Л0нкольне".

"На перехрест0 " той китайський заклад... Чи не могли б ви знайти мен0 одну-дв0 плотви. Мертвий - це добре".

Скривившись, Том п0шов на полювання на др0бну дичину.

Але нав0ть п0сля рег0дратац0╖ р0зноман0тн0 0стоти, з якими в0н повернувся, не могли змусити перемикач ув0мкнути або закоротити серводвигун, коли ╖х притулили до контакт0в у розетц0, що м0стила вилку.

Як Купер 0 Арчер обговорювали 0нш0 можлив0 причини ескалатора можна було вважати юридично неповноц0нним, Райм побачив, що витр0щився на в"ялок, на якому вис0в один 0з п0джак0в Сакса. Його думки повернулися до ╖╖ важких сл0в ран0ше. Чого, в б0са, вона так засмутилася? Вона не мала особливих претенз0й до Мела Купера. I як в0н м0г знати, що в не╖ проблеми з лаборатор0"ю?

Пот0м його гн0в перекинувся на нього самого за те, що в0н витрачав час на роздуми про терзання м0ж ним 0 Саксом.

Повернутися до роботи.

Райм наказав Куперу очистити штифт 0 кронштейн в0д мастила, а пот0м знову закрити його, щоб перев0рити, чи штифт не витягнеться повн0стю до положення блокування, оск0льки ф0тинг був сухим 0, отже, швидше за все в0дкри"ться через випадковий рух. Нав0ть без мастила в0н 0деально закр0пив двер0 в закритому стан0.

Трясця. Що сталося? В0тмор сказав, що продукт не обов"язково був зроблений недбало - недбало - але в0н мав бути дефектним. ╥м потр0бно було знайти причину, чому в0н в0дкрився, а не мав бути.

В0н пробурмот0в: "В0н захищений в0д комах, в0н водонепроникний, в0н ударост0йкий... П0д час авар0╖ була блискавка?"

Арчер перев0рив погоду. "Нема". Ясний день".

З0тхання. "Добре, Мел. Запиш0ть наш0 м0зерн0 знах0дки на таблиц0, якщо хочете".

Техн0к п0д0йшов до дошки й зробив це.

Пролунав дзв0нок у двер0, 0 Райм подивився на мон0тор. "Ах, наш адвокат".

За мить ув0йшов адвокат Еверс В0тмор, випростувавшись, у витонченому темно-синьому костюм0, кожен ╜удзик займав ус0 д0ри. В одн0й руц0 в0н н0с св0й анахрон0чний портфель, а в 0нш0й - сумку для покупок.

"М0стер. Рима".

В0н кивнув. "Це Джуль"тт Арчер".

"Я стажист".

"Вона допомага" у справ0".

В0тмор нав0ть не глянула на св0й 0нвал0дний в0зок або, здавалося, поц0кавилася, що ця ж0нка така ж 0нвал0д, як 0 ╖╖ наставник, або як ╖╖ стан може допомогти або перешкодити розсл0дуванню. В0н кивнув у знак прив0тання, а пот0м звернувся до Райма. "У мене " це. М0с0с Фроммер попросила доставити його вам. За допомогою подяки. Вона сама це зробила". З пакета для покупок в0н д0став буханку, загорнуту в пластикову упаковку, перев"язану червоною стр0чкою, 0 виставив ╖╖ так, наче пропонував перший доказ позивача. "Вона сказала, що це кабачковий хл0б".

Райм не знав, що робити з подарунком. Донедавна його кл0"нтами були в основному пол0ц0я Нью-Йорка, ФБР та 0нш0 р0зноман0тн0 правоохоронц0, жоден з яких не надсилав йому вип0чку на знак подяки. "Так. Добре. Том. Том!"

За мить з"явився пом0чник. "О, м0стере В0тморе". Небажання використовувати 0мена здавалося заразливим.

"М0стер. Рестон. Ось буханець хл0ба, - сказав адвокат, простягаючи його. "В0д м0с0с Фроммер".

Райм сказав: "Охолод0ть це чи що".

"Кабачковий хл0б. Пахне добре. Я подам це".

"Все гаразд. Нам не треба...

"Звичайно, я буду".

"Н0, звичайно, не будеш. Ми збережемо це на пот0м". У Райма був прихований мотив бути протилежним. В0н думав, що "диний спос0б, яким Джуль"тт Арчер зможе з"╖сти будь-яку вип0чку, - це попросити Тома ╖╖ нагодувати, 0 це змусить ╖╖ почуватися самосв0домо. Вона використовувала пальц0 право╖ руки, але не руку. Л0ва з хитромудрим браслетом, звичайно, була прив"язана до 0нвал0дного в0зка.

Однак Арчер, який, здавалося, зрозум0в стратег0ю Райма 0 не дуже до не╖ звертав увагу, сказав твердим голосом: "Ну, я хот0в би трохи".

I Райм зрозум0в, що порушив одне з0 сво╖х правил; в0н пестив ╖╖. В0н сказав: "Добре. Я теж буду. I кава. Будь ласка.

Том кл0пав очима в0д зм0ни... 0 вв0чливост0.

"Я б також хот0в випити кави. Чорний, будь ласка. З В0тмора. "Якщо не незручно".

"Зовс0м н0".

"Чи " шанс на капуч0но?" - запитав Арчер.

"Одна з мо╖х спец0альностей. А я принесу чаю, Мел". Пом0чник зник.

В0тмор п0д0йшов до д0аграми. В0н та 0нш0 переглянули це.

МIРЯНСЬКА СМЕРТЬ / БIЛЬ I СТРАЖДАННЯ ЦИВIЛЬНИЙ ПОЗОВ

- М0сце под0╖: He0ghts V0ew Mall, Брукл0н.

- Жертва: Грег Фроммер, 44 роки, продавець у магазин0 Pretty Lady Shoes у торговому центр0.

- Продавець магазину, покинув Patterson Systems з посади директора з маркетингу. Спробу" показати, що в0н повернувся б на аналог0чну або 0ншу високооплачувану роботу.

- ГПК: Втрата кров0, травма внутр0шн0х орган0в.

- Причина д0╖:

- Дел0ктний позов про смерть/т0лесн0 ушкодження.

- Сувора в0дпов0дальн0сть за продукц0ю.

- Недбал0сть.

- Порушення непрямо╖ гарант0╖.

- Збитки: компенсац0йн0, б0ль 0 страждання, можливо, штрафн0. Бути визначеним.

- Можлив0 в0дпов0дач0:

- M0dwest Conveyance, Inc. (виробник ескалатор0в).

- Власник нерухомост0 ТЦ розташований на (0дентиф0ку"ться).

- Забудовник торгового центру (встановлю"ться).

- Ескалатор, що обслугову"ться, якщо в0н не виробник (необх0дно вказати).

- Генеральн0 та субп0дрядники, як0 встановлюють ескалатор (ще буде визначено).

- Прибиральниця?

- Додатков0 в0дпов0дач0?

- Факти, що стосуються ДТП:

- Панель доступу в0дкрилася спонтанно, потерп0лий впав у шестерн0. В0дкритий приблизно на 16 дюйм0в.

- Двер0 важили 42 фунти, гостр0 зуби спереду сприяли смерт0/травмам.

- Двер0 закр0плен0 засувом. На пружинах. В0н в0дчинився з нев0домо╖ причини.

- Перемикач за заблокованою панеллю. На в0део н0хто не натискав вимикач.

- Причини невдач0?

- мимов0льне спрацьовування перемикача або сервомотора. чому

- Коротке замикання? Iнша проблема з електрикою?

- Зб0й засувки.

- Втома металу - можливо, малоймов0рно.

- Не правильно с0в.

- Комахи, р0дина, механ0чний контакт? Малоймов0рн0 фактори.

- Блискавка? Малоймов0рний фактор.

- Нараз0 нема" доступу до зв0т0в чи запис0в Департаменту розсл0дувань або FDNY.

- Нараз0 нема" доступу до несправного ескалатора (на карантин0 DOI).

Арчер пояснила В0тмору, що вона не знайшла 0нших под0бних авар0й - в ескалаторах, вироблених будь-якою компан0"ю, а не лише в л0н0йц0 продукт0в M0dwest Conveyance. Пот0м Мел Купер розпов0в юристу подробиц0 ╖хн0х спроб змусити двер0 спонтанно в0дчинитися через якийсь зовн0шн0й фактор або дефект у виробництв0 пристрою.

"Жодна з теор0й не спрацювала на макет0", - сказав йому Райм.

"Мушу сказати, це вигляда" не надто багатооб0цяюче", - сказав В0тмор. У його голос0 ця погана новина звучала не б0льше розчарування, н0ж ентуз0азму, якби висновки п0шли на ╖хню користь. I все ж Райм знав, що йому буде непри"мно. В0тмор не був би людиною, яка легко сприймала невдач0.

Оч0 Райма оглядали риштування вгору та вниз. В0н п0д0йшов ближче, дивлячись, дивлячись.

В0н смутно усв0домив, що Том прийшов 0з п0дносом: вип0чкою та напоями. Смутно усв0домлю" розмову м0ж Купером, Арчером 0 В0тмором. Смутно усв0домлюючи монотонний голос адвоката, який в0дпов0дав на запитання Арчера.

Пот0м тиша.

"Л0нкольн?" Голос Тома.

- В0н несправний, - прошепот0в Райм.

"Що це?" - запитав його пом0чник.

"В0н несправний ".

В0тмор сказав: "Так, м0стере Райм. Проблема в тому, що ми не зна"мо, чому в0н несправний".

"О, так".


"Тут мене трохи налякали", - кинула Амел0я Сакс р0зким, як в0тер, голосом. "Можливо, злочинець м0г бути поруч". Вона вирвала руку з0 свого глока.

Людина, яка п0д0йшла позаду не╖ в0дразу п0сля ╖╖ моб0льного дзв0нка Райму, був Рон Пуласк0, а не Unsub 40 чи будь-який 0нший нападник.

Молодий оф0цер сказав: "Вибачте. Ви були на телефон0. Не хот0в перебивати".

"Ну, наступного разу коло широке. Хвиля. Або щось... Ви бачите поблизу когось, схожого на нашого суб""кта, к0лька хвилин тому?"

"В0н тут?"

"Ну, йому подоба"ться його Б0лий замок. I я побачив, як хтось стежить за мною. Ви щось бачите?" - нетерпляче повторила вона.

"Н0хто не схожий на нього. Просто пара д0тей. Виглядало так, н0би торг0вля наркотиками пада". Я прямував до них, але вони злет0ли".

Вони могли бути тими, що вона бачила. Пил. Чайка. Гангстери обм0нюють рахунки на C.

"Де ви були? Спробував оф0с 0 ваш моб0льний телефон". Вона зазначила, що в0н перевдягнувся, зм0нивши форму на вуличну.

В0н теж оглядався. "П0сля того, як ти п0шов, мен0 подзвонили. Мен0 довелося поговорити з розв0дником Гарлема. Справа Гуть"рреса".

Взяв ╖╖ на мить. Енр0ко Гуть"ррес. Розшукувався у справ0 про вбивство - ймов0рно, про вбивство, швидше за ненавмисне вбивство - це була одна з перших справ, якими Пуласк0 в0в разом 0з 0ншим детективом у великих справах. Один торговець наркотиками вбив 0ншого, тому було мало сил, щоб закрити справу. Вона здогадалася, що конф0денц0йний 0нформатор натрапив на як0сь п0дказки, 0 подзвонила Пуласк0. Вона сказала: "Ця стара р0ч? Думав, прокуратура здалася. Навряд чи варто витрачати час".

"Отримав слово очистити док. Ти пам'ятку не бачив?"

Сакс не звернув уваги на багато записок, як0 циркулювали в One Pol0ce Plaza. В0дносини з громадськ0стю, марна 0нформац0я, нов0 процедури, як0 будуть скасован0 наступного м0сяця. Пожвавлення справ, под0бних до справи Гуть"рреса, не мало сенсу, але, з 0ншого боку, розпитувати це було не для оперативних детектив0в чи патрульних. I якщо Пуласк0 хот0в просунутися в пол0цейському св0т0, треба було прислухатися до слова згори. I записки сприйняли серйозно.

"Добре, Рон. Але схил0ться до Unsub Forty. Якщо у нашого хлопчика " бомби з добривами та отрути, якими в0н гра"ться, окр0м молотк0в, це наш пр0оритет. I в0дпов0дай на св0й клятий телефон".

"Зрозум0в. звичайно Я якнайкраще п0д0йду до Гуть"рреса".

Вона пояснила, що сказали Шарлотта та менеджер Б0лого замку. Пот0м додав: "Я обшукав б0льш0сть тутешн0х магазин0в 0 д0стався до половини вулиць, якими в0н би пройшов до метро, автобус0в чи житлових комплекс0в". Вона розпов0ла йому про м0сця, де побувала, 0 сказала йому йти ще к0лька квартал0в. Вона також розпов0ла йому про службу циганського такс0, де, ймов0рно, пом0тили суб'"кта. "Я хочу, щоб ви продовжили з ними. Нам потр0бен той вод0й. Продовжуйте тиск".

"Я впораюся з цим".

"Мен0 потр0бно записати маму на прийом".

"Як у не╖ справи?"

"Тримайся там. Операц0я за к0лька дн0в".

"В0ддай ╖й усе найкраще".

Кивнула, а пот0м повернулася до свого Тор0но й завела великий двигун. За двадцять хвилин вона курсувала вулицями свого району. Вона в0дчула затишок, коли попрямувала до при"много житлового кварталу Керролл Гарденс. Коли вона тут виросла, це м0сце було набагато скуп0шим. Тепер це був баст0он PWSM. Люди з деякими грошима. Недостатньо, щоб дозволити соб0 такий квадратний метраж на Манхеттен0, 0 нема" бажання т0кати за меж0 м0ста в передм0стя. Джентриф0кац0я не хвилювала Амел0ю Сакс. Вона проводила багато часу в поганих районах м0ста 0 була рада повернутися додому в добре доглянутий анклав з гарден0ями в безтурботних горщиках на вулиц0, с0м"ями, як0 ╖здили велосипедами по парках 0 насиченими ароматними кав"ярнями (хоча вона б не я не проти вигнати х0пстер0в до Сохо та Tr0BeCa).

Ну, подив0ться на це: законне м0сце для паркування. I лише за квартал в0д ╖╖ будинку. Вона могла припаркуватися практично де завгодно, якби залишила табличку NYPD на приладов0й панел0. Але вона зрозум0ла, що це нерозумна практика. Одного ранку вона повернулася до сво"╖ машини й побачила на лобовому скл0 намальовану Свинею . Вона думала, що це слово вже не вжива"ться, 0 уявляла злочинця нещасним, стар0ючим протестувальником проти в0йни у В""тнам0. I все ж прибирання об0йшлося ╖й у чотириста долар0в.

Сакс припаркувалася й п0шла обсадженою деревами вулицею до свого м0ського будинку, який був класичним Брукл0ном: коричнева цегла, в0конн0 рами, пофарбован0 в темно-зелений кол0р, перед невеликою зеленою смугою трави. Вона дозволила ув0йшла, замкнула за собою двер0 та п0шла до передпокою, скинувши п0джак 0 розпл0таючи кобуру Глока, тримаючи зброю на пояс0. Вона волод0ла збро"ю як на робот0, так 0 в якост0 хоб0, перемагала у змаганнях 0з п0столетно╖ збро╖ на пол0цейських 0 приватних пол0гонах, але вдома, у родин0, демонструвала зброю стримано.

Вона поставила "Глок" у шафу, на полицю б0ля п0джака, а пот0м зайшла до в0тальн0. "Прив0т." Вона з посм0шкою кивнула матер0, яка попрощалася з тим, з ким розмовляла по телефону, 0 поклала слухавку.

"Любий".

Струнка, неусм0хнена Роуз Сакс була суперечливою.

Це ж0нка, яка м0сяцями не розмовляла з0 сво"ю донькою, коли вона кинула роботу модел0, щоб п0ти до пол0цейсько╖ академ0╖.

Це ж0нка, яка нав0ть довше не розмовляла з0 сво╖м чолов0ком, вважаючи, що в0н заохочував цю зм0ну кар""ри (в0н цього не зробив).

Ця ж0нка, чий настр0й приводив батька й доньку до гаража суботн0м ранком 0 вдень, щоб попрацювати над одним 0з масл-кар0в, як0 вони обидва любили ╖сти та ╖здити.

Це ж0нка, яка щохвилини була поруч з0 сво╖м чолов0ком Германом, коли в0н помер в0д раку, 0 яка подбала про те, щоб ╖╖ донька н0коли не потребувала жодно╖ реч0, в0дв0дувала кожну батьк0вську зустр0ч, працювала на двох роботах, коли було необх0дно, долала свою невпевнен0сть у Стосунки Райми та ╖╖ дочки швидко прийняли, а пот0м повн0стю прийняли його 0нвал0дн0сть 0 все.

Роуз приймала сво╖ житт"в0 р0шення зг0дно з незм0нними правилами пристойност0 та лог0ки, як0 часто були за межами розум0ння будь-кого 0ншого. Але ви не могли не захоплюватися сталлю в н0й.

Роза була суперечливою й в 0ншому. ╥╖ ф0зичне вт0лення. З одного боку бл0да шк0ра в0д слабкого струменю кров0, що пробива"ться кр0зь пошкоджен0 судини, але вогняне око. Слабкий, але з потужним об0ймом 0 лещатами рукостискання. Якщо вона тебе схвалила.

"Я був серйозний, Ем0. Ти не повинен брати мене. Я ц0лком здатний".

Але вона не була. I сьогодн0 вона виглядала особливо слабкою, задихалася 0, здавалося, не могла п0двестися з дивана - жертва про зраду т0ла, так Сакс думав про ╖╖ стан, оск0льки вона була струнка, р0дко пила 0 н0коли не курила.

"Не проблема. П0сля цього ми зупинимося в Гр0стедес0. Дорогою сюди в мене не було шансу".

"Я думаю, що в морозильн0й камер0 " реч0".

"Мен0 все одно потр0бно йти".

Пот0м Роуз дивилася на свою доньку зосередженими 0 - так - пронизливими очима. "Все добре?"

Прониклив0сть ж0нки не була послаблена ╖╖ ф0зичною хворобою.

"Важка справа".

"Ваш субсуб сорок".

"Це в0рно." I це стало ще складн0ше через те, що ╖╖ напарник викрав з-п0д не╖ найкращого судмедексперта в м0ст0 - для цив0льно╖ справи, не менше, яка була не такою терм0новою, як ╖╖. Це правда, що життя Сенд0 Фроммер 0 ╖╖ сина кардинально зм0ниться без певно╖ компенсац0╖ в0д компан0╖, яка так траг0чно зм0нила ╖хн0 життя. Але вони б не померли, вони б не жили на вулиц0, тод0 як Unsub 40, можливо, знову збирався вбити. Сьогодн0 ввечер0. Через п'ять хвилин.

I ще б0льше: саме вона переконала Райма допомогти вдов0, нав0ваючи його на типовий нав"язливо-компульсивний сл0д п0дсудного, в0дпов0дального за смерть Грега Фроммера.

Ваша початкова реакц0я полягатиме в тому, що ви скажете "н0", а просто вислуха"те мене. Угода?...

Сакс розглядав вм0ст холодильника й складав список покупок, коли в двер0 подзвонили - перший тон високий, другий - тихий.

Вона глянула на мат0р, яка похитала головою.

Сакс теж н0кого не чекав. Вона п0шла до передпокою, не потрудившись забрати зброю, керуючись теор0"ю, що б0льш0сть злочинц0в не дзвонять у двер0. Кр0м того: вона тримала другий "Глок", менший, модель 26, у потерт0й, вицв0л0й коробц0 для взуття б0ля вх0дних дверей, один круглий патронник 0 дев"ять за ним, другий магн0тик притулився поруч. Коли вона п0д0йшла до дверей, вона зняла кришку, повернула коробку в положення для захоплення.

Сакс визирнув кр0зь в0чко. I завмер до стату╖.

Боже м0й.

╥й здалося, що з ╖╖ горла вирвався подих. ╥╖ серце шалено калатало. Поглянувши вниз, вона повернула кришку на закамуфльований ящик для збро╖, а пот0м на мить завмерла, дивлячись на сво╖ порожн0 оч0 в дзеркал0 в позолочен0й рам0 на ст0н0.

Дихаючи глибоко, раз 0 два... Гаразд.

Вона в0дчинила двер0.

На маленькому кам"яному ╜анку стояв чолов0к приблизно ╖╖ в0ку. Сухе, його гарне обличчя давно не бачило сонця. П0д джинсовою курткою був одягнений у джинси та чорну футболку. Н0к Карелл0 був коханцем Сакса до Райма. Вони познайомилися в пол0ц0╖ - обидва копи, хоча й у р0зних в0дд0лах. Вони жили разом, нав0ть говорили про одруження.

Сакс не бачив Н0ка роками. Але вона добре пам"ятала, коли вони востанн" були разом особисто: у буд0вл0 суду в Брукл0н0. Вони обм0нялися короткими поглядами, а пот0м судов0 пристави в0двели його, закутого в кайдани, для переведення до державно╖ в"язниц0, щоб почати в0дбувати покарання за пограбування та напад.


РОЗДIЛ 13

Це захоплююче поняття, - сказав Еверс В0тмор тоном, який заперечував описову частку.

Що не означало, що в0н не був справд0 в захват0; просто було так важко його читати.

В0н мав на уваз0 теор0ю Райма про дефект ескалатора: не мало значення, чи в0дкрива"ться панель доступу через втому металу, погане змащення, ц0каву плотву, яка замкнула серводвигун, нав0ть хтось випадково натиснув перемикач. Або д0я Божа. Дефект полягав у фундаментальн0й конструкц0╖ агрегату - якщо двер0 з будь-яко╖ причини в0дчинилися, двигун 0 редуктори повинн0 були негайно зупинитися. Автоматичний вимикач врятував би життя Грега Фроммера.

"Встановити мало бути дешево", - сказала Джуль"тт Арчер.

"Я думаю, що так", - сказав В0тмор. Тод0 в0н нахилив голову й уважно подивився на блок у коридор0 Райма. "У мене також " 0нша теор0я. Ск0льки важить панель доступу?"

В0д Rhyme 0 Archer в ун0сон: "Сорок два фунти".

"Не такий важкий", - продовжив адвокат.

Арчер: "Пружина була зручн0стю, а не необх0дн0стю".

Цей також сподобався Риму. Двоствольн0 юридичн0 теор0╖. "Вони н0коли не повинн0 були додавати пружину. Роб0тники могли розблокувати панель 0 використати гачок, щоб п0дтягнути ╖╖, або просто п0дняти. Добре.

Адвокат отримав дзв0нок на моб0льний 0 якийсь час слухав, ставлячи запитання та нотуючи сво╖м 0деально л0н0йним почерком.

Коли в0н в0дключився, в0н звернувся до Райма, Арчера та Купера. "Я думаю, у нас може бути щось тут. Але щоб зрозум0ти це повн0стю, вам потр0бен досв0д у законодавств0".

Т0льки не знову...

Тим не менш, Райм п0дняв брову, будь ласка, продовжуй, 0 адвокат почав ще одну лекц0ю.

"Закон в Америц0 - це складна 0стота, як качкодзьоб", - сказав В0тмор, зн0маючи й знову чистячи сво╖ окуляри (Райм м0г думати про них лише як окуляри). "Почасти ссавець, почасти рептил0я, почасти хтозна що ще?"

Рим з0тхнув; В0тмор не пом0тив хвил0 нетерп0ння й продовжив розпов0дь. Зрештою в0н д0йшов до сво"╖ точки зору: справа Фроммера в основному визначатиметься "прецедентним правом", а не законодавчими актами, 0 суд звернеться до прецедент0в - попередн0х под0бних р0шень - щоб вир0шити, чи зможе Сенд0 Фроммер виграти вирок проти М0двесту.

З майже ентуз0азмом у голос0 В0тмор сказав: "М0й пом0чник юриста, пан0 Шредер, не виявила випадк0в, коли ескалатори вважалися несправними через в0дсутн0сть блокувань. Але вона виявила к0лька випадк0в важкого промислового обладнання - друкарських машин 0 штампувальних машин - у яких було виявлено в0дпов0дальн0сть, коли пристро╖ продовжували працювати п0сля в0дкриття панелей доступу. Факти достатньо близьк0, щоб п0дтвердити висновок про те, що травма м0стера Фроммера сталася через дефект конструкц0╖".

Арчер запитав: "Чи можна знайти ескалатори 0нших компан0й, як0 мають блокувальний вимикач?"

"Гарне запитання, м0с0с Арчер. Також досл0дила пан0 Шредер. Однак я боюся, що в0дпов0дь н0. Тому що M0dwest Conveyance, зда"ться, "диний виробник ескалатор0в на земл0, який виробля" продукт 0з невдало вибраною функц0"ю спливаючо╖ панел0 доступу. Проте вона таки знайшла виробника л0фт0в , у чи╖х каб0н " в0дс0кання - для застосування гальм у випадку, якщо каб0на почина" рухатися, коли прац0вник знаходиться в шахт0 з в0дкритою панеллю доступу".

"Це було б гарним випадком для цитування, - сказав Арчер, - оск0льки "ескалатор" звучить дуже схоже на "л0фт".

Мабуть, знову справля" враження на В0тмора. "Справд0 так. Я зрозум0в, що " мистецтво п0дсв0домо скеровувати присяжних на користь вашого кл0"нта. Знову ж таки, я не збираюся йти до суду, але я включаю посилання на ц0 справи, коли буду звертатися до M0dwest Conveyance щодо врегулювання. Тепер у нас " наша теор0я. Звуковий. Хороший. Наступн0 к0лька дн0в я готуватиму скаргу. П0сля того, як ми подамо документи, я викличу техн0чн0 записи компан0╖, 0стор0ю скарг, зв0ти про безпеку. Якщо нам пощастить, ми можемо знайти записку CBA, яка стр0ля" ╖м у ногу".

Арчер запитав, що це таке; мабуть, ╖╖ юридична осв0та в телешоу зазнала невдач0 в цьому питанн0. Щодо Райма, то в0н теж не мав жодного поняття.

В0тмор додав: "Анал0з витрат 0 вигод. Якщо компан0я припуска", що десять кл0"нт0в на р0к помруть через ╖╖ недбал0сть у створенн0 продукту, 0 що ╖й доведеться виплатити десять м0льйон0в долар0в компенсац0╖ за неправом0рн0 вироки, але передчасне вир0шення проблеми коштуватиме двадцять м0льйон0в долар0в. час, виробник може вир0шити випустити продукт у будь-якому випадку. Тому що це економ0чно виг0дн0ше".

"Компан0╖ справд0 роблять так0 розрахунки?" - запитав Арчер. "Хоча вони п0дписують смертн0 вироки для цих десяти людей?"

"Ви, можливо, чули про US Auto. Не так давно. Iнженер написав внутр0шню записку про те, що в дуже невеликому в0дсотку седан0в можуть бути витоки бензину, що призведе до катастроф0чних пожеж. Його виправлення коштуватиме X суми. Кер0вництво вир0шило, що дешевше заплатити за р0шення про смерть або т0лесн0 ушкодження. I вони п0шли з цим р0шенням. Звичайно, компан0я зараз не працю". Меморандум з"явився на св0т, 0 вони так 0 не оговталися в0д п0ар-катастрофи. Мораль ц0"╖ 0стор0╖, звичайно, така...

Арчер сказав: "Щоб зробити етично правильний виб0р".

В0тмор сказав: "-н0коли не ф0ксувати так0 р0шення на папер0".

Райму стало ц0каво, чи не жарту" в0н. Але посм0шки п0д цими словами не було.

В0тмор продовжував: "Я збираю 0нформац0ю про потенц0ал зароб0тку пана Фроммера - як би в0н повернувся до роботи б0лих ком0рц0в, як ран0ше. Управл0нський. Щоб зб0льшити наш0 претенз0╖ на майбутн0й потенц0ал прибутку. Я в0зьму св0дчення в0д дружини та його друз0в, колишн0 товариш0 по служб0. Медичн0 св0дчення про б0ль 0 страждання, як0 в0н зазнав. Я хочу вдарити по Середньому Заходу вс0ма силами. Я вважаю, що в так0й справ0 вони зроблять усе можливе, щоб уникнути суду".

Його телефон дзижчав, 0 в0н глянув на екран.

"Це пан0 Шредер, у мо"му каб0нет0. Можливо, ми зможемо використати деяк0 нов0 справи". В0н в0дпов0в. "Так?"

Райм пом0тив, що адвокат замовк. Повн0стю. Не поворот ши╖, перенесення ваги. В0н дивився в п0длогу. "Ви впевнен0? Хто вам сказав?... Так, вони заслуговують дов0ри". Нарешт0 на обличч0 чолов0ка промайнула крапка емоц0й. I це не було позитивно. В0н в0дключився. "У нас проблема." В0н обв0в поглядом к0мнату. "Чи можна якось налаштувати Skype-дзв0нок? I мен0 потр0бно це зробити негайно".


"У вас " хвилина?" - запитав Н0к Карелл0 у Амел0╖ Сакс.

Вона думала, ман0акально через ╖╖ шок в0д його присутност0, як це дивно, що в0н не виглядав дуже 0накше, через ус0 ц0 роки. Вс0 ц0 роки пров0в у в'язниц0. Зм0нилася лише його постава. В 0ншому випадку в0н все ще був у хорош0й форм0, але тепер в0н сутулився.

"Я... я не..." За╖каючись 0 ненавидячи себе за це.

"Я збирався подзвонити. Думав, ти покладеш трубку".

Чи мала б вона? Звичайно. Ймов0рно.

"Я прийшов, спробував".

"Ти...?" - почав Сакс. I подумав: зак0нчуй сво╖ клят0 речення.

В0н засм0явся. Той тихий щасливий см0х, який вона запам"ятала. Повернув ╖╖ назад, червоточину в минуле.

Н0к сказав: "Н0, я не вт0к. Хороша повед0нка. Назвав мене зразковим в'язнем. Ком0с0я з умовно-дострокового зв0льнення, одноголосно".

Причина виклику, нарешт0. Якби вона швидко його позбулася, можливо, в0н спробував би повернутися п0зн0ше. Вислухайте його зараз. Пок0нчи з цим.

Вона вийшла надв0р 0 зачинила двер0. "У мене небагато часу. Я маю в0двезти маму до л0каря".

лайно Нав0що це говорити? Нав0що йому щось говорити ?

Його брова насупилася. "Що не так?"

"Деяк0 проблеми з серцем".

"Чи вона-"

"Я справд0 не маю багато часу, Н0ку".

"Звичайно, звичайно". Швидко оглядаючи ╖╖. Пот0м знову до ╖╖ очей. "Я читав про вас у газет0. Тепер у вас " партнер. Колись цей хлопець очолював IR".

Ресурси розсл0дування, стара назва п0дрозд0лу, до складу якого входило м0сце злочину. "Я зустр0чався з ним к0лька раз0в. Легенда. В0н справд0...?"

"В0н 0нвал0д, так". Тиша.

Здавалося, в0н в0дчув, що др0бниц0 - це кл0нкер. "Слухай, мен0 потр0бно з тобою поговорити. Сьогодн0 ввечер0, можливо, завтра, ми можемо отримати каву?"

Н0. Ворота закрит0, в0кно закрите, вода над дамбою, п0д мостом.

"Скажи мен0 зараз."

Грош0, рекомендац0я на роботу? В0н н0коли не повертався до сили; засудження за тяжкий злочин перешкоджало цьому.

"Добре, я зроблю це швидко, Ейм..."

Використовуючи сво" улюблене 0м'я для ╖╖ терто╖.

В0н перев0в подих. "Я просто викладу все для вас. Справа в тому, що про мо" переконання? Викрадання, напад? Ви зна"те вс0 подробиц0".

Звичайно, вона робила. Злочин був поганий. Н0ка затримали за те, що в0н стояв за низкою викрадень товар0в 0 поставок л0к0в, що в0дпускаються за рецептом. В останньому, перш н0ж його сп0ймали, в0н побив вод0я сво╖м п0столетом. Рос0йський 0мм0грант, батько чотирьох д0тей, пролежав у л0карн0 тиждень.

В0н нахилився вперед, впившись у ╖╖ оч0. В0н прошепот0в: "Я н0коли цього не робив, Ейм. Н0коли не робив н0чого, за що мене заарештували".

Почувши це, ╖╖ обличчя почервон0ло, а серце забилося. Вона озирнулася кр0зь зашторене в0кно, що межувало з дверима. Н0яких ознак ╖╖ матер0. Вона також в0двела погляд, щоб отримати момент, щоб пом0ркувати над тим, що щойно почула. Нарешт0 вона повернулася. "Н0к, я не знаю, що сказати. Чому це сталося зараз? Чому ти тут?"

А ╖╖ серце продовжувало шалено битися, як крила пташки, стиснут0 в тво╖х долонях. Вона подумала: чи може це правда?

"Мен0 потр0бна твоя допомога. Жодна душа в св0т0 не допоможе мен0, кр0м тебе, Ейм.

"Не називай мене так. Це старе життя. Це не зараз".

"Вибачте. Швидко скажу, поясню". Тривалий вдих 0 видих. Пот0м: " Донн0 займався викраденням. Не я."

Молодший брат Н0ка.

Вона навряд чи могла це зрозум0ти. Тихий один 0з двох брат0в 0 сестер був небезпечним злочинцем? Вона нагадала, що викрадач був у лижн0й масц0, 0 вод0й вантаж0вки його не вп0знав.

Н0к продовжив: "У нього були сво╖ проблеми. Ти зна"ш."

"Наркотики. П'ють, звичайно. Я пам'ятаю." Два брати були такими р0зними, нав0ть не схожими один на одного. Донн0 був майже схожим на щура за манерою повед0нки та характером, пригадав Сакс, що думав тод0, в0дчуваючи незручн0сть в0д спонтанного образу. Окр0м зовн0шнього вигляду, Н0к отримав впевнен0сть, Донн0 - невпевнен0сть 0 тривогу - 0 потребу придушити обидва. Вона намагалася залучити його до розмови, коли вони йшли вечеряти, розпов0дала анекдоти, розпитувала про його курси п0двищення квал0ф0кац0╖, але в0н ставав сором"язливим 0 ухилявся. I часом вороже. П0дозр0лий. Вона вважала, що в0н заздрить сво"му старшому братов0 за те, що у нього колишня д0вчина-модель. Вона також пам"ятала, як в0н зникав у чолов0чому туалет0 й повертався бадьорим 0 балакучим.

Н0к продовжив: "Того вечора, коли все п0шло, крах... Пам"ята"те, ви були на н0чн0й вахт0?"

Вона кивнула. Н0би вона колись могла забути.

"Мен0 подзвонила мама. Вона думала, що Донн0 знову почав вживати. Я розпитав 0 почув, що в0н може зустр0ти когось б0ля мосту на Трет0й вулиц0. У мене була якась угода".

Старовинний м0ст, якому понад сто рок0в, перекинув Гованус, муловий канал у Брукл0н0.

"Я знав, що трапиться щось погане, якщо цього ще не сталося. Цей капюшон? Повинен бути. Я в0дразу попрямував туди. Я не бачив Донн0, але за рогом була припаркована вантаж0вка, нап0вавтомат, 0з в0дкритими дверима. Вод0й лежав на земл0, у нього з вух текла кров, вантаж0вка була порожня. Подзвонив з таксофона дев'ятьох один один, анон0мно, пов0домив. Тод0 я п0шов прямо до квартири Донн0. Ось в0н був, забитий кам0нням. I в0н був не один". Тепер в0н дивився ╖й в оч0; його були жорстокими. ╥й довелося дивитися вниз. "Дельгадо, пам"ята"ш його? В0нн0 Дельгадо".

Неч0тко. Гангстер в БК. Bay R0dge, можливо. Не дуже пов"язаний, все одно не високо. Нег0дник, який поводиться як Хрещений батько, хоча його основою д0яльност0 був журнал/тютюновий магазин. Вона також вважала мертвим - страченим за вторгнення на територ0ю серйозно╖ команди.

"В0н змусив Донн0 працювати на нього. Допомагати команд0 Дельгадо п0дняти та перенести деяк0 реч0 з вантаж0вок, доставити ╖х до паркан0в, посередник0в. Пооб0цяв Донн0 вс0 "люди та кока-колу", як0 в0н хот0в".

Сакс люто оц0нював. Пот0м сказала соб0: зупинись. Правда чи брехня, це не ╖╖ справа.

"Дельгадо та його наглядач сказали мен0, що " проблема. Очевидно, одна з П"яти Родин була не в захват0 в0д викрадення Дельгадо, зокрема Гованус0в. Вони поклали око на ту вантаж0вку. Величезна к0льк0сть рецептурних л0к0в, пам"ята"те? Дельгадо сказав, що хтось повинен прийняти пад0ння. В0н дав мен0 два вар0анти. Покаж0ть пальцем на Донн0, 0 в такому випадку Дельгадо доведеться його витягти, оск0льки в0н все розпов0сть у в'язниц0. Або... я. Хтось, хто м0г би в0дпрацювати час 0 тримати язик за зубами". Знизування плечима. "Як це для вибору?"

"Ви не зверталися до ОКТ?"

В0н засм0явся. Спец0альна група пол0ц0╖ Нью-Йорка з боротьби з орган0зованою злочинн0стю була хорошою, але вона вм0ла розбирати велик0 справи проти в0домих бандит0в. Вони мало що могли зробити, щоб Донн0 Карелл0 залишився живим.

"Що сказав Донн0?"

"Коли в0н протверез0в, я з ним поговорив. Я розпов0в йому те, що сказав Дельгадо. В0н плакав, весь розлет0вся. Що б ви подумали. В0н був у в0дча╖, благав мене врятувати його. Я сказав, що зроблю це для нього та мами. Але це був його останн0й шанс. В0н мав очиститися".

"Що сталося пот0м?"

"Я взяв частину товару, який мав Донн0, 0 трохи грошей, кинув ╖х у свою машину. Витер шматок, який мав Донн0, той, яким в0н бив вод0я, 0 залишив на ньому мо╖ власн0 в0дбитки. Пот0м зд0йснив ще один анон0мний дзв0нок, пов0домив, що м0й номер бирки знаходиться на м0сц0 под0╖.

"Детективи затримали мене наступного дня у в0дд0лку. Я щойно з0знався. Це було все".

"Ти в0дмовився в0д усього, в0д усього свого життя? Ваш0 роки в сил0? Ось так?"

В0н р0зко прошепот0в: "В0н був мо╖м братом! У мене не було вибору!" Пот0м його обличчя пом'якшало. "Пам"ята"ш, про що ми тод0 говорили? Щодо того, що я в пол0ц0╖, не впевнений?"

Вона зробила. У Н0ка не було синього в душ0. В0н не був пол0цейським, як вона, або ╖╖ батько був... або Л0нкольн Райм. В0н чекав часу, поки не знайде щось 0нше - б0знес, ресторан. В0н завжди хот0в ресторан.

"Мен0 не судилося бути пол0цейським. Я збирався вийти рано чи п0зно. Я м0г би в0дсид0ти час 0 жити з цим".

Вона подумала. "I Донн0 таки очистився, правда?"

П0сля того, як Сакс потрапив до в"язниц0, в0н п0дтримував зв"язок 0з родиною, але не з Н0ком. Вона була на похоронах Гар0"т Карелл0, 0 Донн0 справд0 був там тверезим 0 щоразу, коли вона його бачила. Однак вони з молодшим братом роз0рвали зв"язок п0сля того, як вона зустр0ла Л0нкольна Райма.

"В0н зробив. На деякий час. Але на цьому не залишилося. Наск0льки я чув, в0н б0льше не працював для Дельгадо, але в0н повернувся на C, а пот0м на H. В0н помер р0к тому".

"О н0. мен0 шкода Я не чув".

"Передозування. В0н сховався, використовуючи досить добре. Вони знайшли його в готел0 в Сх0дному Гарлем0. Був там три дн0". Голос Н0ка перехопив.

"Я багато думав усередин0, Амел0я. Я вважав, що зробив правильно, 0, мабуть, так 0 зробив. Я п0дтримував життя Донн0 к0лька рок0в. Але я вир0шив довести свою невинн0сть. Мене не ц0кавить помилування чи щось под0бне. Я просто хочу мати можлив0сть сказати людям, що я цього не робив. Донн0 п0шов, мами не стало. У мене б0льше нема" с0м'╖, я можу розчаруватися, почувши правду. Дельгадо був арештований к0лька рок0в тому. Його команда зникла. I я хочу, щоб ви знали, що я теж невинний".

Вона бачила, що буде.

В0н продовжив: "У матер0алах справи " докази, як0 виправдовують мене. Контакти, записки детектив0в, адреси тощо. Ще будуть люди, як0 знатимуть, що я цього не робив".

"Ви хочете файл".

"Я згоден."

"Н0к..."

В0н торкнувся ╖╖ руки, легко й швидко. Його рука в0дступила. "Ви ма"те повне право зайти назад 0 зачинити двер0. Н0коли б0льше мене не побачиш. П0сля того, що я зробив".

I гр0х був не просто злочином. Що в0н також зробив, так це в0др0зав в0д не╖ все, з моменту свого арешту. Так, в0н зробив це, щоб захистити ╖╖. В0н був, за його визнанням, хижим копом. I хвил0 розповсюджуються в0д таких людей, плескаючись об будь-кого поруч. Вона, амб0тна, висх0дна з0рка в арм0╖, могла бути заплямована, якби вони продовжували сп0лкуватися.

Так? - запитала вона себе. Зайти в0дразу всередину 0 зачинити двер0?

Вона сказала: "Я повинна подумати про це".

"Це все, що я прошу".

Вона приготувала себе для об0йм0в чи поц0лунку, готова чинити оп0р, але Н0к лише простягнув руку й потиснув ╖╖, наче вони були д0ловими партнерами, як0 щойно уклали усп0шну угоду з нерухом0стю. "Бажай Роуз усього найкращого... якщо хочеш сказати ╖й, що це був я".

В0н розвернувся й п0шов геть.

Вона дивилася, як в0н 0де. Пройшовши п0вкварталу, в0н швидко озирнувся на не╖, 0 на його обличч0 була та хлоп"яча усм0шка, яку вона так ч0тко пам"ятала ст0льки рок0в тому. Кивнув, 0 в0н п0шов.


РОЗДIЛ 14

Адвокат Еверс В0тмор ув0йшов до одного з комп"ютер0в Райма та завантажив Skype.

В0н вв0в обл0ковий запис, 0 к0мнату заповнив електронний тон набору номера " да-да-да" Skype. Райм п0д0йшов ближче, щоб 0 в0н, 0 В0тмор були видим0 для абонента, як вони могли бачити в нижньому правому кут0 мон0тора.

"Джуль"тт?" - спитав Райм. "Хочеш п0д0йти ближче?" Вона була поза полем зору веб-камери.

- Н0, - сказала вона. I залишилася там, де була.

Через мить на екран0 замайор0ло зображення. Лисий чолов0к у б0л0й сорочц0 0з закоченими рукавами дивився на як0сь папери перед собою. Ст0л, за яким в0н сид0в, був вимощений стосами документ0в.

В0н подивився на веб-камеру. "Ви Еверс В0тмор?"

"Це в0рно. Адвокат Холбрук?"

"Так."

"Тепер я скажу вам, що тут також присутн0 Л0нкольн Райм 0 праворуч в0д мене, хоча ╖х не видно, Джуль"тт Арчер, як0 " консультантами, як0 працюють з0 мною".

Купер 0 Том були в0дсутн0. В0тмор вважав, що детектив NYPD 0 цив0льна особа, не пов"язана з ц0"ю справою, можуть перешкодити розмов0, яка мала в0дбутися.

"В0дпов0дно, я посилаюся на доктрину "праця-продукт". Чи готов0 ви погодитися з тим, що вони також прихован0 прив0ле"м адвокат-кл0"нт?"

Голбрук п0дняв оч0, передав документ комусь 0з червоними, як пожежна машина, н0гтями, а пот0м повернувся до об""ктива камери. "Вибачте. Що?"

В0тмор повторив сво" прохання.

"Так, звичайно", - сказав Холбрук. У його голос0 було в0дт0нок "Що завгодно". Незважаючи на те, що в0н був головним генеральним юрисконсультом M0dwest Conveyance, виробника смертоносного ескалатора, цей чолов0к, здавалося, був далеким в0д оборони чи агресивност0. Переважно в0двол0кався. I тепер Райм знав чому.

Адвокат знову зосередився на веб-камер0. "Оч0кував почути в0д когось, хто представляв Грега Фроммера та його родину. Ви оф0ц0йний адвокат?"

"Мен0."

- Я чув про вас, - сказав Холбрук. - Звичайно, ваша репутац0я. Trans Europe A0rl0nes, B and H Pharmaceut0cals. Ви поставили ╖х на кол0на".

В0тмор не в0дпов0в. "Тепер, адвокат Голбрук..."

"Дем0ен в порядку".

"Щасти вам у цьому", - подумав Райм.

В0тмор: "Так. Ви розум0"те, чому я дзвоню?"

"П0вгодини тому була прес-конференц0я. Я припускав, що адвокат, який представля" родину Фроммера, почу". I тому я отримав би дзв0нок". Холбрук повернувся вб0к 0 сказав: "Я зараз прийду. К0лька хвилин. Дай ╖м кави". Назад до камери. "У вас " як0сь теор0╖ дефект0в?"

"Ми робимо."

Холбрук запропонував: "Недол0к конструкц0╖, нема" блокування, щоб вимкнути двигун, якщо панель доступу випадково в0дкри"ться?"

В0тмор глянув на Райма, а пот0м повернувся до веб-камери. "Я не готовий обговорювати наш0 теор0╖".

"Ну, це добре. I я п0ду ще. П0дпружинена панель доступу." Адвокат справд0 посм0хнувся. "Наш конструкторський в0дд0л додав, що через претенз0╖ роб0тник0в з боку техн0чного обслуговування люди, як0 стверджували, що п0дн0мали двер0, висмикували ╖х спини. Можливо, фальшивий... Але ми все одно п0шли з пружиною. I ви, ймов0рно, д0зна"теся, що п0сля авар0╖ наша команда безпеки в0дв0дала кожне м0сце, де були встановлен0 ескалатори з пружинними панелями доступу та в0д""днали весни-до 0нспекц0╖ м0ста. Я знаю, сер, це справа, створена на небесах для вашого кл0"нта. Ви могли ввести модиф0кац0ю п0сля авар0╖, щоб показати визнання дефекту з нашого боку. За 0нших обставин ми б виписали чек, 0 великий. Я впевнений, що м0с0с Фроммер пережива" важк0 часи. I мо" серце до не╖. Але, добре, ви чули новини. Мен0 шкода".

"М0й пом0чник юриста ще не потрапив до суду у справах про банкрутство. Ми не читали документи".

"Це Розд0л сьомий. Повна л0кв0дац0я. Деякий час у нас були проблеми. китайськ0 конкуренти. Н0мц0 також. Шлях св0ту. Нещасний випадок, чолов0к вашо╖ кл0"нтки, це прискорило наше р0шення, звичайно. Але наше банкрутство все одно мало в0дбутися наступного чи наступного м0сяця".

В0тмор сказав Арчеру та Райму: "П0д час подання заяви про банкрутство M0dwest захищений автоматичною зупинкою. Це означа", що ми не можемо подати позов, якщо не звернемося до суду 0 не скасу"мо призупинення". Поверта"мося до екрану 0 Холбрука. "Я спод0ваюся отримати тут 0нформац0ю вв0чливост0".

Холбрук знизав плечима. "Я не буду зводити ст0ни, якщо не потр0бно. Що вам потр0бно знати?"

"Хто ваш страховик?"

"Вибачте. Не маю жодного. Ми самострахову"мося".

На обличч0 В0тмора, мабуть, в0добразився розчарування. Райм не м0г сказати.

Внутр0шн0й радник продовжив: "I я повинен вам сказати, що в активах н0чого не залишилося. У нас, мабуть, м0льйон деб0торсько╖ заборгованост0 та сорок м0льйон0в твердих актив0в. Нуль гот0вки. Нульовий запас. Проти дев"ятсот м0льйон0в боргу, б0льша частина якого забезпечена. Нав0ть якщо ви скасу"те справу про банкрутство, а суддя погодиться, що ви можете подати позов 0 ви вигра"те - з чим, я впевнений, ви зна"те, арб0тражний керуючий буде боротися зубами й н0гтями, - ви п0дете з р0шенням, яке вигра" Я нав0ть не покрию ваш0 витрати на фотокоп0ю, сер. I це буде через два-три роки".

В0тмор запитав: "Хто б обслуговував ескалатор?"

"Я боюся сказати, заради вас, ми це зробили. Наш в0дд0л запчастин 0 обслуговування. Жодно╖ сторонньо╖ компан0╖ з обслуговування, проти яко╖ ви могли б подати позов".

"Чи був торговий центр взагал0 залучений до п0дрозд0лу?"

"Нема". Кр0м поверхневого очищення. А щодо п0дрядник0в, як0 встановлювали блоки, я можу вам сказати, що наша команда безпеки ретельно оглянула кожен блок 0 п0дписала ╖х. Це все ляга" на наш0 плеч0... Слухайте, сер, мен0 справд0 шкода вашого кл0"нта. Але для вас тут н0чого нема". Ми п0шли. Я все життя працював у M0dwest Conveyance. Я був одним 0з засновник0в. Я догнав компан0ю до к0нця. Я зламав."

"Але ти 0 тво╖ близьк0 жив0", - подумав Райм. В0н запитав: "Як ви дума"те, чому в0дкрилася панель доступу?"

Адвокат знизав плечима. "В0зьм0ть десять тисяч автомоб0льних осей. Чому вони добре працюють, кр0м одного, який тр0ска"ться з0 швидк0стю в0с0мдесят миль на годину? Чому двадцять тонн салату абсолютно нешк0длив0, а к0лька головок з того самого поля заражен0 кишковою паличкою ? У нашому ескалатор0? Хто зна"? Швидше за все, щось механ0чне в засувц0. Можливо, кронштейн на панел0 доступу був встановлений за допомогою гвинта китайського виробництва з неяк0сно╖ стал0. Можливо, втягуючий штифт вийшов з допуску, але не був в0дхилений роботом контролю якост0 через зб0й програмного забезпечення. Можуть бути тисяч0 речей. Справа в тому, що св0т не 0деальний. Зна"те, 0нколи мене диву" те, що реч0, як0 ми купу"мо та розм0щу"мо в наших дом0вках, 0 ставимо сво" життя на роботу так само добре, як 0 вони". Бл0да посм0шка. "Тепер прибув наш сторонн0й адвокат. Я маю з ними зустр0тися. Це не вт0ха, сер, але тут " багато людей, як0 проведуть багато безсонних ночей через ╫рега Фроммера.

Екран потемн0в.

Арчер р0зко сказав: "Це була ф0гня?"

"Нема". Це точне формулювання закону".

"Ми н0чого не можемо зробити?"

Адвокат, абсолютно беземоц0йний, нотував нотатки сво╖м м0кроскоп0чним письмом, ус0 друкованими л0терами, зазначив Райм. "Я перев0рю документи та судов0 документи, але в0н не збира"ться брехати нам про п0дтверджену 0нформац0ю. В0дпов0дно до закону про банкрутство суддя 0нод0 скасову" призупинення, якщо " стороння страхова компан0я, яка може виплатити позов про в0дпов0дальн0сть, як наша. Хоча бути самострахованим, не залишитися. Компан0я ма" 0мун0тет. Доказ судження."

"В0н сказав, що ми можемо судити 0нших п0дсудних", - сказав Арчер.

Райм зауважив: "Хоча в0н не надто надихав з цього приводу".

В0тмор сказав: "Я продовжу шукати, але" - кивок на порожн0й екран - "Mr. Холбрук мав ус0 стимули спробувати звинуватити когось 0ншого у репутац0╖ сво"╖ компан0╖, якщо н0 в чому 0ншому. В0н не бачив ймов0рно╖ причини позову, 0 я теж не бачу. Це класична ситуац0я з в0дпов0дальн0стю за продукт, 0 ми безпорадн0 ╖╖ вир0шувати. Я п0ду пров0дати м0с0с Фроммер 0 передам ╖й новини особисто. Адвокат п0дв0вся. Закр0пив обидва ╜удзики на п0джаку. "М0стер. Рима, над0шл0ть рахунок за години. Я заплачу це сам. Я дякую вам ус0м за ваш час 0 зусилля. Це був би пл0дний досв0д".


Сакс, ось у чому справа. Я поза б0знесом. Ну 0 крим0нальний б0знес.

Закинувши мат0р назад у таунхаус п0сля прийому у л0каря, Сакс по╖хала на Манхеттен 0 залишилася сама в ╖хн0й бойов0й к0мнат0 в One PP, ╖╖ завданням було зрозум0ти докази у справ0 Unsub 40 0 п0дштовхнути нового оф0цера у в0дд0л0 розсл0дування злочин0в (старша ж0нка-техн0к, яка не була такою гарною, як Мел Купер), щоб завершити необх0дний ╖й анал0з: перев0рити серветки Б0лого Замку, як0 могли м0стити гребен0 тертя ╖х злочинця та додаткову ДНК, а також 0дентиф0кувати тирсу та лак з попередн0х сцен.

Ну, це була ╖╖ уявна м0с0я.

Насправд0 вона дивилася у в0кно, пригадуючи слова Райма, сказан0 ╖й м0сяць тому.

Я поза б0знесом...

Вона сперечалася з ним, намагалася роздерти черепашку його р0шучост0. Але в0н був непохитний, до роздратування глухий до пункт0в ╖╖ боку дебат0в.

"Усьому колись приходить к0нець", - сказав ╖й батько одного ясного, похмурого суботнього дня, в0дпочиваючи в0д ╖хнього сп0льного проекту встановлення в0дремонтованого карбюратора в ╖хн0й Camaro. "Такий св0т, 0 краще з цим погодитися. Поважайте, а не принижуйте". На той час Герман Сакс перебував у в0дпустц0 з пол0ц0╖ Нью-Йорка, пройшовши курс л0кування в0д раку. Сакс прийняла майже все, чого навчав 0 розпов0дав спок0йний, проникливий чолов0к 0з почуттям гумору, але вона люто в0дмовлялася пов0рити в будь-який 0з цих пункт0в - к0нц0вку й визнання - незважаючи на те, що в0н дов0в свою правоту, принаймн0 щодо першого, померши через ш0сть тижн0в.

Забудь це. Забудьте Л0нкольна.

У вас " робота. Дивлячись на таблиц0 доказ0в.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 151 C LINTON P PLACE , M ANHATTAN, БУДIВНИЦЯ, ПОРУЧI З 40 ╟ ПIВНIЧНО╥ ШОРОТИ (N НIЧНИЙ КЛУБ )

- Злочини: вбивство, напад.

- Жертва: Тодд В0льямс, 29 рок0в, письменник, блогер, соц0альн0 теми.

- COD: травма тупим предметом, ймов0рно, молоток (марка не визначена).

- Мотив: пограбування.

- Кредитн0/дебетов0 картки ще не використовувалися.

- Докази:

- Без фрикц0йних хребт0в.

- Травинка.

- Сл0д:

- Фенол.

- Моторне масло.

- Проф0ль п0дозрюваного (Нев0домий суб""кт 40).

- Був у картатому п0джаку (зеленого кольору), бейсболц0 Braves.

- Б0лий самець.

- Високий (6'2" до 6'4").

- Стрункий (140-150 фунт0в).

- Довг0 стопи 0 пальц0.

- Нема" зображення обличчя.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : ГАЙТС В'Ю МОЛЛ , БРУКЛIН

- В0дпов0дн0сть справ0: Спроба затримання суб""кта (неусп0шна).

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного.

- Можливо, тесля чи ремесло?

- ╥сть велику к0льк0сть ╖ж0.

- Любить ресторан Wh0te Castle.

- Живе в Кв0нс0 чи ма" 0нший зв"язок 0з районом?

- Високий метабол0зм?

- Докази:

- ДНК, не в0дпов0да" CODIS.

- В0дсутн0сть фрикц0йних гребн0в, достатн0х для ID.

- В0дбиток взуття, ймов0рно, суб'"кта, розм0р 13 Reebok Da0ly Cush0on 2.0.

- Зразок ╜рунту, ймов0рно в0д неп0дрозд0лу, м0стить кристал0чн0 алюмосил0катн0 глини: монтморилон0т, 0л0т, вермикул0т, хлорит, каол0н0т. Кр0м того, орган0чн0 коло╖ди. Речовина, ймов0рно, гумус. Не " р0дним для ц0"╖ частини Брукл0на.

- Дин0троан0л0н (використову"ться в барвниках, пестицидах, вибухових речовинах).

- Ам0ачна сел0тра (добриво, вибухов0 речовини)

- З нафтою з0 сцени на Cl0nton Place: Можливо, будують бомбу?

- Додатковий фенол (прекурсор у виготовленн0 пластмас, таких як пол0карбонати, смоли та нейлон, асп0рин, р0дина для бальзамування, косметика, засоби для л0кування врослого н0гтя; у суб""кта велик0 ноги, отже, проблеми з н0гтями?)

- Тальк, м0неральна ол0я/paraff0num l0qu0dum/hu0le m0nerale, стеарат цинку, стеаринова кислота, ланол0н/ланол0н, цетиловий спирт, триетанолам0н, PEG-12 лаурат, м0неральний спирт, метилпарабен, проп0лпарабен, д0оксид титану.

- Мак0яж? Нема" визначення марки. Анал0з для повернення.

- Металева стружка, м0кроскоп0чна, сталева, ймов0рно, в0д заточування ножа.

- Тирса. Вид деревини, який необх0дно визначити. В0д шл0фування, а не в0д пилу.

- Хлорорган0чна та бензойна кислоти. Токсичний. (Iнсектициди, збройн0 отрути?)

- Ацетон, еф0р, циклогексан, камедь натуральна, целюлоза (ймов0рно, лак).

- Виробник уточню"ться.

- Серветки з Б0лого замку, ймов0рно, суб'"кта. Буде подано повторно для отримання додаткових доказ0в.

- Плями вказують на те, що суб'"кт випив дек0лька напо╖в.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : РЕСТОРАН БIЛИЙ ЗАМОК , А СТОРIЯ Б УЛЬВАР , А СТОРIЯ , КВIНС

- В0дпов0дн0сть справ0: суб'"кт регулярно ╖сть тут.

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного.

- ╥сть 10-15 бутерброд0в за раз.

- Ходив по магазинах принаймн0 один раз, коли ╖в тут. Носить б0лий пол0етиленовий пакет, щось важке всередин0. Метал0к?

- Повернув на п0вн0ч 0 перетнув вулицю (у б0к автобуса/потяга?). Нема" ознак того, що в0н волод0в/водив автомоб0ль.

- Св0дки погано бачили обличчя, ймов0рно, волосся на обличч0 не було.

- Б0лий, бл0дий, можливо, лисий або стрижений.

- Користувався автосерв0сом на бульвар0 Астор0я. приблизно в день вбивства В0льямса.

- Чекаю пов0домлення в0д власника цигансько╖ такс0.

З того, що було знайдено на м0сц0 под0╖, Сакс 0 Пуласк0 д0йшли висновку, що Unsub 40 може бути торговцем. Але нав0ть якщо так, чи носили роб0тники 0нструменти п0зно вноч0, особливо так0 р0дк0сн0, як кульковий молоток, яким в0н убив Тодда В0льямса? I якщо такий 0нструмент не мав н0чого сп0льного з його роботою, його нос0ння св0дчило про задум - злочинець, який шука" жертву. Але чому? Якого б0са ви задумали, м0стере Сорока? Ск0льки грошей м0г мати Тодд В0льямс, щоб виправдати вбивство? Ви не користувалися жодною з його кредитних чи дебетових карток 0 не продавали ╖х - вони б уже з"явилися. Крадений пластик ма" дуже короткий терм0н збер0гання. Ви не намагалися висмоктати його банк0вський рахунок. В0льямс здеб0льшого була гетеросексуальною, але вона д0зналася в0д друз0в про к0лька гей-зустр0чей. Приблизно в трьох кварталах в0д буд0вельного майданчика, де його вбили, був клуб торг0вл0 грубою сировиною, але п0д час ретельного огляду цього м0сця не було виявлено жодних доказ0в того, що В0льямс там коли-небудь був.

╢ ще як0сь причини для суб'"кта вбити вас?

В0льямс був колишн0м програм0стом за профес0"ю, а тепер в0н писав про соц0альн0 проблеми у сво"му блоз0, але вона не побачила н0чого суперечливого. Навколишн" середовище, приватн0сть. А щодо теор0й виготовлення бомби й отру"ння - можливо, пов"язаних 0з тероризмом - докази були уривчастими, 0 ╖╖ чуття п0дказувало, що це безвих0дь.

Можливо, мотивом було те, що найменше допомогло сл0дчим: В0льямс був св0дком 0ншого злочину, 0 худий злочинець - можливо, вбивця, можливо, профес0йний граб0жник - побачив його й п0др0зав. I все ж... 0 все ж...

Давай, Райм...

╥й потр0бен був хтось для мозкового штурму. Але зараз це не можеш бути ти, чи не так?

Поза б0знесом...

А що було з Роном Пуласк0? В0н поводився особливо дивно. В0н р0шуче поставив п0д сумн0в доц0льн0сть в0дставки Райма телефонуючи сво"му босов0 щодо р0шення. ("Це божев0лля!", на що в0н отримав у в0дпов0дь: "Я вир0шив, Новачок. Нав0що згадувати про це в тисячний раз. Кинь. Запитую").

Це було його в0двол0канням? Хоча, можливо, настр0й Рона не мав н0чого сп0льного з Раймом. Вона знову подумала про хворобу в родин0. Або сам оф0цер. Його травма голови. Тод0 теж: був чолов0ком 0 батьком, намагався звести к0нц0 з к0нцями на зарплату патрульного. Боже благослови...

╥╖ телефон дзижчав. Вона подивилася вниз 0 в0дчула поколювання на голов0.

Н0к.

Сакс не в0дпов0в. Вона закрила оч0.

Коли гуд0ння припинилося, вона глянула на телефон. В0н не залишив пов0домлення.

Що робити, що робити?

Минулими днями Сакс м0г поплентатися до к0мнати для збер0гання справ в One PP або, залежно в0д того, де збер0галися файли у справ0 "Населення штату Нью-Йорк проти Н0коласа Дж. Карелл0" , в0двезти до арх0ву в Нью-Джерс0. У будь-якому випадку вона могла б тинятися б0ля к0мнати внизу - або витратити час на дорогу - обм0рковуючи прохання Н0ка. Так або н0?

Тепер, коли вс0 справи за останн0 двадцять п"ять рок0в в0дсканован0 та збер0гаються десь у велик0й баз0 даних, ця дискус0я в0дбулася тут, за ╖╖ столом, коли вона дивилася на клаптик заповнено╖ суднами гаван0 Нью-Йорка. В0дкинувшись назад у л0нив0й поз0, дивлячись на екран.

Правильн0сть завантаження файлу? Н0яких заперечень вона не пом0тила. Сакс була оф0цером на д0йсн0й служб0, тому мала законний доступ до вс0х файл0в, 0 не 0снувало жодних правил щодо надання ними доступу цив0льним особам у закритих справах. I якби Н0к знайшов щось, що доводило б його невинуват0сть, в0н м0г би прийти до не╖, 0 вона могла б сказати начальству, що вир0шила досл0дити цю справу з власно╖ 0н0ц0ативи. А пот0м - у ╖╖ серц0 це не п0длягало обговоренню - передати справу сл0дчому внутр0шн0х справ 0 повн0стю в0д0йти.

Н0, законн0сть насправд0 не була проблемою. Деяк0 спроби, звичайно, можуть бути абсолютно законними, але приголомшливо поганими 0деями.

Iншими вар0антами для Н0ка були б знайти адвоката, щоб в0дновити справу та звернутись до суду з позовом про перегляд. Хоча Сакс мусив визнати, що вона передала йому файл у тисячу раз0в полегшила б його пошуки.

╖й випало допомагати йому?

╥хн0 роки сп0льного життя - не так0 численн0, але напружен0, всепоглинаюч0 - промайнули в минулому. Вона не могла заперечувати, що спогади п0дштовхували ╖╖ до виконання того, про що в0н ╖╖ просив. Але було ширше питання. Нав0ть якщо вона його не знала, його 0стор0я була переконливою. Ран0ше цього вечора вона шукала В0нсента Дельгадо. На в0дм0ну в0д високопоставлених д0яч0в орган0зовано╖ злочинност0, як0 по сут0 були б0знесменами, Дельгадо був ман0"ю велич0, ймов0рно, на меж0 психот0в. Зл0сний, схильний до тортур. В0н убив би Донн0 Карелл0, не змигнувши оком, м0г би нав0ть погрожувати вбити ╖хню мат0р, Гарр0"т, якби Н0к не перекинувся до викрадення Говануса. Так, якби все, що в0н сказав, було правдою, то в0н винен у перешкоджанн0 правосуддю, хоча терм0н давност0 вже давно б минув. Отже, в0н був абсолютно невинним.

Так н0?

Що з цього може вийти поганого?

Сакс повернувся в0д комп"ютера до дощок доказ0в у справ0 Unsub 40.

А що б ти сказав, Райме, якби був тут? Як0 0де╖?

Але тебе тут нема" . Ти зависа"ш 0з пересл0дувачами швидко╖ допомоги.

Тод0 ╖╖ оч0 ковзнули до немиготливого курсору.

Запит на арх0вований файл

Назва файлу справи: People v. Carell0

Номер справи: 24-543676F

Щит оф0цера-запитувача: D5885

Пароль: ********

Так н0?

Що з цього може вийти поганого? - знову запитала вона себе.

Сакс забрала руки з клав0атури, заплющила оч0 й знову в0дкинулася на спинку кр0сла.


РОЗДIЛ 15

Джуль"тт Арчер 0 Л0нкольн Райм були сам0 в в0тальн0.

Нотатки з уже не0снуючо╖ справи "Фроммер проти М0двест Конвейанс" - друкован0 коп0╖ фотограф0й, зроблених Саксом 0 Купером, роздрук0вки з досл0джень Арчера - лежали впорядкованими рядами. Нав0ть п0д час поразки Мел Купер був таким же орган0зованим, як операц0йна медсестра.

Ран0ше сьогодн0, почувши, що справу зак0нчено, Райм побалував себе п0дбадьорливою думкою: що в0н зв0льнений в0д тягаря наставництва свого учня. Але тепер в0н не був наст0льки п0дкр0плений ц0"ю 0де"ю, як спочатку. В0н пом0тив, що каже ╖й: "╢ к0лька речей, з якими ти можеш допомогти, якщо тоб0 ц0каво, я працюю над к0лькома 0ншими проектами. Не такий 0нтригуючий, як випадок. досл0дження. Езотеричн0 елементи крим0нал0стики. академ0чне середовище. Але все ж."

Вона повернула ст0лець до нього обличчям, 0 по ╖╖ обличчю було видно, що вона здивована. "Ти ж не думав, що я п0ду, правда?"

"Нема". Я просто сказав". Вираз, який в0н ненавид0в, коли виходив з чи╖хось вуст, 0 в0н йому б0льше не подобався тепер, коли в0н його вимовив.

- Або ти спод0вався? ╥╖ усм0шка була скромною.

"Ваша присутн0сть була корисною".

Його найвищий компл0мент, хоча вона цього не знала.

"Те, що сталося, несправедливо. Для Сенд0 Фроммера нема" грошей 0 прав".

Райм сказав: "Але це ваша ситуац0я". Кивок на 0нвал0дний в0зок. Оск0льки ╖╖ 0нвал0дн0сть виникла через пухлину, а не нещасний випадок, ╖й не було в0д кого отримати грош0. "Мен0 пощастило. Я отримав велику компенсац0ю в0д буд0вельно╖ компан0╖, яка будувала буд0вельн0 риштування, з яких впала труба".

"Труба? Це те, що сталося?"

В0н засм0явся. "Я грав новачка. У той час я очолював в0дд0л розсл0дування злочин0в, але не м0г утриматися в0д обшуку м0сця под0╖ сам. К0лер вбивав пол0цейських. Мен0 довелося спуститися на сайт 0 шукати докази. Я був упевнений, що зможу знайти п0дказку, яка приведе до нього, 0 н0хто 0нший. Хороший приклад приказки: "Характер - доля".

- Геракл0т, - сказала вона з веселими очима. "Вони були б такими гордими, добр0 сестри Непорочно╖, якби я згадав те, чого вони мене навчили. Звичайно, доля 0нод0 не ма" н0чого сп0льного з тим, ким ти " 0 чим займа"шся. Два замахи на Г0тлера. Вони обидва були 0деально спланован0, 0 обидва провалилися. ╢ тоб0 доля. Н0 дизайну, н0 справедливост0. Iнод0 ви отриму"те золоте яблуко. Бува", що ти дурний. У будь-якому випадку..."

"... ти впора"шся".

Арчер кивнув.

"Щось мен0 було ц0каво".

"Так, це правда", - см0ливо заявив Райм. "Розчин н0нг0дрину справд0 можна приготувати в сум0ш0 неполярних розчинник0в. "Експонат занурюють у робочий розчин 0 залишають розвиватися в темних, вологих умовах протягом двох-трьох дн0в, уникаючи високих температур". Це цитата з 0нструкц0╖ з в0дбитк0в пальц0в М0н0стерства юстиц0╖. Я перев0рив це. Вони точн0".

Вона замовкла, оглядаючи лаборатор0ю, завалену обладнанням, 0нструментами та приладами. Нарешт0: "Ви уника"те запитання, яке виника", чи не так?"

"Чому я залишив роботу в пол0ц0╖".

Арчер усм0хнувся. "В0дпов0дай чи н0. Просто ц0каво."

В0н показав робочою рукою на одну з дошок у дальньому кутку к0мнати, торкаючись ╖х спиною. В0н сказав: "Це був випадок приблизно м0сяць тому. У нижн0й частин0 дошки " позначка. П0дозрюваний помер. Крим0нальне пересл0дування припинено. "

"Ось чому ти зв0льнився?"

"Так."

"Тож ви зробили помилку, 0 хтось помер".

Флекс0я - це все. Коментар Арчера зак0нчувався ледачим знаком питання; вона могла б законно запитати, чи це було так. Або вона могла в0дкинути те, що сталося, 0 докоряти йому за те, що в0н в0дмовився в0д профес0╖, у як0й смерть була природною частиною процесу: припинення 0снування людини ", звичайно, головною руш0йною силою справи про вбивство. Насл0дком " можлива смерть п0дозрюваного п0д час затримання... або, 0нод0, смертельна 0н""кц0я на каталц0.

Але Райм тихо засм0явся. "Нема". Насправд0 сталося навпаки".

"Навпроти?"

В0н трохи поправив кр0сло. Тепер вони стояли один проти одного. "Я зовс0м не помилився. Я був на сто в0дсотк0в точним". В0н сьорбнув 0з склянки "Гленморандж0", яку Том налив десять хвилин тому. В0н кивнув у б0к алкоголю, а пот0м повернувся до Арчер, але вона знову в0дмовилася в0д напою. В0н продовжив: "П0дозрюваний - б0знесмен 0з Гарден-С0т0 на 0м"я Чарльз Бакстер... Ви коли-небудь чули про нього?"

"Нема"."

"Ця справа була в новинах. Бакстер ошукав к0лькох багат0╖в приблизно на десять м0льйон0в, що, чесно кажучи, вони навряд чи пом0тили б. Звичайно, справа в десятков0й ком0. Хто справд0 дбав? Але це справа не прокурора чи мене. Бакстер порушив закон, 0 пом0чник окружного прокурора порушив справу, залучив мене, щоб я допом0г знайти гот0вку та проанал0зувати речов0 докази - почерк, чорнило, журнали GPS, як0 дозволили нам сл0дкувати за ним до банк0в, в0дсл0дковувати докази, де в0дбувалися зустр0ч0. , фальшив0 документи, що посв0дчують особу, земля, в як0й були закопан0 грош0. Б0гти було легко. Я знайшов багато прийнятних доказ0в на п0дтримку велико╖ крад0жки, шахрайства з електронною поштою та к0лькох 0нших пункт0в. ADA був щасливий. Зловмиснику виглядало в0д трьох до п'яти рок0в.

"Але були деяк0 запитання щодо доказ0в, на як0 я не знайшов в0дпов0д0. ╥сть на мене. Я продовжував анал0зувати, отримуючи все нов0 й нов0 докази. Прокурор сказав не турбуйте; вона мала все, що ╖й було потр0бно для переконання, якого вона прагнула. Але я не м0г зупинитися.

"Я знайшов дуже невелику к0льк0сть масла в його особистих речах, масла, яке було використано майже виключно у вогнепальн0й збро╖. А також залишки вогнепально╖ збро╖ та сл0ди кока╖ну. I к0лька р0зних вид0в сл0д0в, як0 привели до певного м0сця в Лонг-Айленд-С0т0. По сус0дству був великий самосклад. Детектив, з яким я працював, виявив, що Бакстер ма" там п0дрозд0л. Бакстер не розпов0дав нам про це, тому що там не було н0чого сп0льного з ф0нансовими мах0нац0ями, лише особист0 реч0. Але ми отримали ордер 0 знайшли незаре"стрований п0столет. Це перенесло звинувачення до 0ншо╖ категор0╖ злочин0в, 0, хоча прокуратура не хот0ла його пересл0дувати - Бакстер не мала 0стор0╖ насильства - у не╖ не було вибору. У Нью-Йорку волод0ння вогнепальною збро"ю " обов'язковим. Прокуратура повинна пересл0дувати це".

Арчер сказав: "В0н убив себе. З0ткнувшись з цим".

"Нема". В0н п0шов до крила жорстоких злочинц0в на остров0 Райкерс, побився 0 був убитий 0ншим в"язнем".

На мить м0ж ними, мовчки, сид0ли факти.

"Ти все зробив правильно", - сказала Арчер анал0тичним голосом, не пом"якшеним, щоб висловити запевнення.

- Занадто правильно, - сказав Райм.

"Але п0столет? В0н не повинен був цього мати".

"Ну, 0 так, 0 н0. Щоправда, вона була незаре"стрована, тому техн0чно п0дпадала п0д д0ю закону. Але це був його батько з В'"тнаму. В0н стверджував, що н0коли не стр0ляв у це. Нав0ть не знав, що в0н у нього ще ". Його просто збер0гали разом 0з купою пам"ятних речей ш0стдесятих рок0в. Збройне масло, яке я знайшов, в0н сказав, що, мабуть, придбав у магазин0 спортивних товар0в, купуючи подарунок сво"му синов0 тиждень тому. Залишки вогнепально╖ збро╖ могли бути перерахован0 з гот0вки. Те саме з наркотиками. Половина двадцятих у район0 метро Нью-Йорка ма" на соб0 сл0ди кока╖ну, метамфетам0ну та геро╖ну. В0н н0коли не давав позитивного результату на будь-як0 контрольован0 речовини, 0 його н0коли не заарештовували за звинуваченнями в наркотиках. Ран0ше взагал0 н0коли не був арештований". Райм висловив, як в0н знав, р0дк0сну посм0шку. "Ста" г0рше. Одна з причин шахрайства - його дочц0 потр0бна була пересадка к0сткового мозку".

"Ах. мен0 шкода Але... Ви були пол0цейським. Х0ба це не варт0сть ведення б0знесу?"

Саме аргумент Амел0╖ Сакс. Можливо, вона вжила саме ц0 слова. Райм не м0г пригадати.

"Це ". А я травмований 0 лежу - ну, сиджу - у терапевта оф0с? Н0. Але приходить момент, коли ти сходиш з карусел0. Все колись зак0нчу"ться".

"Вам потр0бно було знайти р0шення".

"Повинен був це мати".

- Я це розум0ю, Л0нкольне. Еп0дем0олог0я та сама. Завжди виника" запитання: що це за в0рус, куди в0н зараз потрапить, як зробити щеплення, хто сприйнятливий? - 0 я завжди мав знайти в0дпов0дь". ╥й подобалася галузь еп0дем0олог0╖, сказала вона йому, коли вперше запитала про те, щоб стати його стажером. Але вона навряд чи могла продовжувати бути польовим агентом. I оф0сна робота в цьому починанн0 була надто рутинною та нудною, щоб привернути ╖╖ увагу. М0сце злочину, нав0ть у лаборатор0╖, м0ркувала вона, зац0кавить ╖╖. Як 0 у випадку з Раймом, для Джуль"тт Арчер нудьга була демоном.

Вона продовжила: "Одного разу я захвор0ла на лихоманку денге. Досить серйозно. Мен0 потр0бно було з"ясувати, як комар0 заражають людей у Мен0, а не в ус0х 0нших м0сцях. Ви зна"те, що денге - це троп0чна хвороба".

"Не знаю багато про це".

"Як, у б0са, люди в Нов0й Англ0╖ могли заразитися денге? Я шукав м0сяцями. Нарешт0 знайшов в0дпов0дь: експонат дощового л0су в зоопарку. Я в0дстежив жертв, в0дв0давши це м0сце. I, х0ба ви не зна"те, я був укушений, поки я був там".

Характер - доля...

Арчер продовжив: "Це примус. Вам потр0бно було обшукати м0сце злочину, де ви були поранен0, 0 знайти в0дпов0дь на збройне масло та кока╖н. Мен0 треба було знайти тих клятих комар0в. Загадка без в0дпов0д0 для мене - найг0рша р0ч у св0т0". ╥╖ вражаюч0 блакитн0 оч0 знову засв0тилися. "Я люблю загадки. Ви?"

"Iгри? Чи життя?"

"Iгри".

"Нема". Я цього не роблю".

"Я виявив, що вони допомагають вам розширити сво" мислення. Я ╖х збираю. Хочеш спробувати?"

"Все гаразд." Тобто абсолютно н0. Його оч0 дивилися на дошки для доказ0в, як0 були до них спиною. Ще один ковток в0ск0.

Тим не менш, Арчер сказав: "Добре. Дво" син0в 0 два тата йдуть на риболовлю. Кожен ловить рибку. Вони повертаються з подорож0 лише з трьома рибками. Як таке може бути?"

"Не знаю. Справд0, я..."

"Давай. Спробуй". Вона повторила це.

Райм скривився, але вловив себе на думц0: хтось ут0к? Вони з'╖ли один на об0д? Одна риба 0ншу з'╖ла?

Арчер посм0хався. "Р0ч у загадках поляга" в тому, що вам н0коли не потр0бно б0льше 0нформац0╖, н0ж вам дано. Без бутерброд0в з рибою, без втеч0".

В0н знизав плечима. "Здаватися."

"Ти не дуже стара"шся. Гаразд, в0дпов0дь?"

"Звичайно".

"На рибалц0 були д0дусь, його син 0 онук. Два батька, два сини, але лише три людини".

Райм мимовол0 розсм0явся. Розумний. Йому це сподобалось.

"Як т0льки у вас в голов0 з"явилася 0дея про чотирьох людей, ╖╖ практично неможливо викинути, чи не так? Пам"ятайте: в0дпов0д0 на загадки завжди прост0 - за умови правильного мислення".

У двер0 гуд0в дзв0нок. Райм подивився на в0деомон0тор. Брат Арчера, Ренд0. Райм був дещо розчарований тим, що вона п0де. Том п0шов в0дкрити двер0.

Вона сказала: "Ще один".

"Гаразд".

"Що можна знайти на початку в0чност0 0 наприк0нц0 часу та простору?"

"Матер0я".

"Нема"."

"Чорна д0ра."

"Нема"."

"Червоточина".

"Ви здогаду"теся. Ви хоч зна"те, що таке червоточина?" вона запитала.

В0н зробив. Але в0н насправд0 не думав, що це в0дпов0дь.

Простий...

"Здаватися?"

"Нема". Я збираюся продовжувати над цим працювати".

За мить з"явився Том 0з братом Арчера. Вони говорили на к0лька хвилин вв0члива, але безглузда розмова. Пот0м коротко попрощалися, 0 брат 0з сестрою вийшли з арочних дверей в0тальн0. На п0вдороз0 Арчер зупинився. Вона обернулася. - Лише одне ц0каво, Л0нкольне.

"Що це?"

"Бакстер. У нього був великий будинок чи квартира?"

Про що це було? В0н подумав про справу. "Будинок варт0стю три м0льйони. Наск0льки багато вам це приносить сьогодн0? Чому Ви запиту"те?"

"Мен0 просто ц0каво, нав0що йому знадобилося сховище в Лонг-Айленд-С0т0, де знайшли п0столет. Можна подумати, що в0н м0г збер0гати реч0 у сво"му будинку. Або хоча б на склад0 ближче до дому. Ну, просто думка. А тепер добран0ч".

- Н0ч, - сказав в0н.

"I не забувайте про нашу загадку: в0чн0сть, час 0 прост0р".

Вона зникла з очей.


Комп"ютери врятували мен0 життя.

Дек0лькома способами. У середн0й школ0 я м0г досягти усп0ху в чомусь не спортивному (високий - це добре для баскетболу, але худий боб - н0). Комп'ютерний клуб. Математичний гурток. Iгри. Рольов0 0гри онлайн - я можу бути ким завгодно. З'являйтеся, як я хот0в, щоб з'явилося, дякую, аватари 0 фотошоп.

А тепер: комп"ютери роблять мою кар""ру можливою. Правда, зовн0 я мало чим в0др0зняюся в0д багатьох людей на вулиц0. Але просто трохи 0ншого може бути достатньо. Люди кажуть, що ╖м подоба"ться р0зне, але насправд0 це не так, х0ба що для того, щоб дивитися, см0ятися та п0дбадьорювати себе. Отже, ведення б0знесу в Iнтернет0 в безпец0 мого лона Челс0 0деально п0дходить для мене. Мен0 не потр0бно бачити людей, розмовляти з ними особисто, терп0ти оч0, нав0ть якщо вони з посм0шкою на ╖хн0х обличчях.

I я добре заробляю на життя.

Зараз я сиджу за - так - сво╖м комп"ютером, страждаючи в0д втрати свого Б0лого замку. За кухонним столом. Я друкую ще трохи. Прочитайте результати мого пошуку. Введ0ть 0нший запит. Цип, цип, я отримую б0льше в0дпов0дей. Мен0 подоба"ться звук клав0ш. Задов0льно. Я намагався це описати. Не друкарська машинка, не вимикач св0тла. Найближче, до чого я можу п0д0йти, це звук жирних крапель дощу на натягнутому намет0 для кемп0нгу. Ми з П0тером п0вдюжини раз0в ходили в таб0р, коли були д0тьми, дв0ч0 з батьками (тод0 було не так весело; батько слухав гру, мати курила й гортала стор0нки журнал0в). Але нам 0з П0тером було весело, особливо п0д дощем: мен0 не довелося соромитися купання. Д0вчата, зна"те. I хлопц0 в хорош0й форм0.

Торкн0ться, торкн0ться, торкн0ться.

Дивно, як час працю" на вашу користь. Я чув, як деяк0 люди казали: "О, як би я народився в цей чи той час". Римляни, королева В0ктор0я, 30-т0, 60-т0. Але мен0 пощастило тут 0 зараз. M0crosoft, Apple, HTML, W0-F0 0 все 0нше. Я можу сид0ти в сво╖й к0мнат0 0 класти хл0б на ст0л, а 0нод0 ж0нку в л0жко 0 молоток, що тр0щить к0стки, у мо╖й руц0. Я можу обладнати к0мнату 0грашок ус0м необх0дним для свого задоволення.

Дякую, комп'ютери. Подобаються ваш0 краплинн0 клав0атури.

Б0льше набору тексту.

Так. Комп"ютери врятували мен0 життя, давши мен0 власний б0знес, захищений в0д покупц0в.

I тепер вони врятують мен0 життя.

Тому що я д0знаюся все, що можу про Реда, Амел0ю Сакс, детектива третього класу з Департаменту пол0ц0╖ Нью-Йорка.

Я майже вир0шив ╖╖ проблему ран0ше. Ледь не розтрощила ╖й череп на осколки. Я йшов за нею б0ля Б0лого замку, з рукою в рюкзаку, на чудов0й ручц0 молотка, гладеньк0й, як щиколотка д0вчини. Рухаючись близько. Коли з'явився 0нший чолов0к, який ╖╖ знав. Коп, у мене було в0дчуття, той, хто працював на не╖, здавалося. Маленький б0ленький хлопчик, худий, як я, добре, не зовс0м, 0 нижчий, але виглядав як б0да. У нього, зв0сно, буде п0столет 0 рад0о.

Я задовольнився тим, що отримав номерний знак Ред з т0"╖ ╖╖ сексуально╖ машини.

Уся корисна 0нформац0я, яку я д0знаюся про не╖, досить акуратна. Дочка пол0цейського, партнерка пол0цейського - ну, колишн0й пол0цейський. Л0нкольн Райм, в0домий хлопець. Iнвал0д, як вони це називають, я д0знався. В 0нвал0дному в0зку. Отже, у нас " щось сп0льне. Я точно не 0нвал0д. Але люди дивляться на мене так, як вони дивляться на нього, я уявляю.

Друкувати та друкувати важко. Мо╖ пальц0 довг0 0 велик0, мо╖ руки сильний. Я ламаю клав0атури раз на п0вроку або част0ше. I це нав0ть не тод0, коли я злий.

Набирайте, читайте, нотуйте.

Все б0льше 0 б0льше про Red. Справи вона закрита. Змагання з0 стр0льби вона виграла (я пам"ятаю про це , пов0рте).

Тепер я злюся ... Так, бургери Wh0te Castle можна купити в продуктових магазинах. Я зроблю це. Але це не те саме, що зайти в прим0щення, плитка, запах жиру 0 цибул0. Я пам"ятаю, як ходив до одного, де ми виросли. Двоюр0дна сестра Л0нд0 при╖хала з С0етла. Середньокласник, як 0 я. Я н0коли ран0ше не зустр0чався з д0вчиною 0 вдавав, що вона не родичка, 0 уявляв, як ц0лую ╖╖, а вона ц0лу" мене. П0шов об0дати в Б0лий замок. Дала ╖й подарунок за ╖╖ блискуче св0тле волосся, щоб воно залишалося сухим: прозорий пластиковий шарф в0д дощу, щ0льно згорнутий, як дорожня карта, у маленькому м0шечку, темно-синього кольору та вишитий китайським орнаментом. Л0нд0 засм0ялася. Поц0лував мене в щоку.

Гарний день.

Для мене це був Б0лий Замок. I Ред його забрав.

Божев0льний, божев0льний...

Я приходжу до р0шення. Але пот0м: це не р0шення, якщо ви не вир0шу"те. У мене нема" вибору в цьому питанн0. Немов за командою, дверний зумер гримить. Я п0дстрибую в0д звуку. Збереж0ть файл на комп"ютер0, витягн0ть друкован0 коп0╖. Клацаю домофон.

"Верноне, це я?" Ал0с0я каже/пита".

"П0д0йди".

"Ти впевнений, що все гаразд?"

Мо" серце калата" в0д перспективи того, що буде. Я чомусь повертаюся до дверей к0мнати 0грашок. Я кажу в домофон: "Так".

Дв0 хвилини, ось вона, за дверима. Перев0ряю камеру. Вона одна (не принесена сюди п0д приц0лом Реда, що, на мою думку, 0 сталося). Я впустив ╖╖, закрив 0 замкнув двер0. Я мимовол0 думаю про кам0нь, що замика"ться на склеп.

Нема" шляху назад.

"Ти голодний?" Я запитую.

"Не зовс0м."

Я був, б0льше н0. Враховуючи те, що ма" статися.

Я починаю тягнутися до ╖╖ п0джака, пот0м згадую 0 дозволяю ╖й пов0сити його. Сьогодн0 вона в товст0й блузц0 вчительки з високим горлом. Вона дивиться на рибу, що мчить.

Червоний, чорний 0 ср0бний.

Питання - це шишка, що р0зко пульсу" в мо"му мозку саме там, де я хот0в би зламати к0стку того, кого хот0в би вбити.

Чи д0йсно я хочу це зробити?

М0й гн0в на Реда сочиться на мою шк0ру й обп0ка".

Так.

"Що?" - запиту" Ал0с0я, дивлячись на мене з насторожен0стю в очах. Мабуть, сказав це слово вголос.

"П0шли з0 мною."

"Гмм. З тобою все гаразд, Верноне?"

"Добре", - шепочу я. "Сюди."

Йдемо до дверей к0мнати 0грашок. Вона дивиться на складний замок. Я знаю, що вона це бачила. I ц0кавий. Що в0н хот0в би приховати? ╖й було б ц0каво. Що в л0гв0, л0гв0, склеп0? Звичайно, вона не каже н0 слова.

"Закрий оч0."

Зараз вагання.

Я запитую: "Ти мен0 дов0ря"ш?"

Вона цього не робить. Але що вона може зробити? Вона закрива" оч0. Я стискаю ╖╖ руку. М0й тремтить. Вона вага"ться, а пот0м хапа"ться назад. Потов0 сум0ш0.

Пот0м я проводжу ╖╖ через двер0, галогени вил0тають з0 сталевих лез 0 засл0плюють мене. Не вона. В0рна сво"му слову, Ал0с0я трима" оч0 закритими.


Л0нкольн Райм лежить у л0жку, близько п0вноч0, спод0ваючись заснути.

В0н пров0в останню годину, розм0рковуючи над Фроммером проти M0dwest Conveyance . В0тмор подзвонив 0 сво╖м похмурим, ну, ну , нудним голосом пов0домив, що не знайшов 0нших потенц0йних обвинувачених. Адвокат Холбрук мав рац0ю. Бригади з прибирання не могли цього зробити н0чого, що спричинило в0дкриття панел0 доступу, 0 особистий детектив адвоката в0дстежив бригаду, яка демонтувала ескалатор для Департаменту розсл0дувань. Прац0вник п0дтвердив, що двер0, як0 закривають перемикач панел0 доступу, справд0 були закрит0 та замкнен0, п0дтверджуючи те, що сказав Сакс: н0хто не м0г, випадково чи навмисно, в0дкрити панель 0 спричинити авар0ю.

Отже, справа оф0ц0йно зак0нчилася.

Тепер думки Райма перейшли до Амел0╖ Сакс.

В0н особливо усв0домлював ╖╖ в0дсутн0сть сьогодн0 ввечер0. В0н, зв0сно, не в0дчував ╖╖ т0ла поруч 0з собою, коли вона була тут, але в0н знаходив вт0ху в ╖╖ р0вному диханн0, шаруватих запахах шампуню та мила (вона не була парфумеркою). Тепер в0н в0дчув гостроту тиш0 в к0мнат0, якось п0дкреслено╖ ароматом неживих миючих засоб0в, пол0ролю для мебл0в 0 паперу з книжкових ряд0в б0ля ст0ни неподал0к.

Згадуючи ╖хн0 попередн0 р0зк0 слова, його та Сакса.

Вони завжди сперечалися. Але це було 0накше. В0н м0г зрозум0ти з ╖╖ тону. Але в0н не розум0в чому. Купер був справд0 талановитим. Але в0дд0л розсл0дування м0сця злочину Департаменту пол0ц0╖ Нью-Йорка був заповнений блискучими техн0ками та анал0тиками з0 збору доказ0в, як0 волод0ли досв0дом у сотнях галузей, в0д почерку до бал0стики, х0м0╖ та реконструкц0╖ останк0в... Вона могла мати будь-кого з них. Та й сама Сакс була експертом 0з судово-медичного анал0зу. Вона могла б в0ддати перевагу, щоб хтось керував газовим хроматографом/мас-спектрометром чи скануючим електронним м0кроскопом, але сам Райм ними не керував. В0н залишив це техн0чним людям.

Можливо, вона думала про щось 0нше. ╥╖ мати, припустив в0н. Операц0я Роуз ляже на не╖ тягарем. Потр0йне шунтування серця у л0тньо╖ ж0нки? Звичайно, медичний св0т був чимось 0ншим, як чудесним. Але враховуючи надзвичайно складну та вразливу машину в наш0й шк0р0, ви не могли не думати, що кожна наша година була позичена.

Оск0льки Фроммер проти M0dwest Conveyance б0льше не 0снував, завтра Мел Купер повернеться до складу CSU. I вона могла використовувати його досхочу.

Сон наповнився, 0 Райм тепер пом0тив, що дума" про Джуль"тт Арчер, розм0рковуючи про ╖╖ майбутн" життя. Здавалося, що вона мала те, що потр0бно, щоб бути сол0дним крим0нал0стом, але нараз0 його м0ркування стосувались 0ншого: ╖╖ проблеми з 0нвал0дн0стю. Вона ще не повн0стю прийняла св0й стан. Перш н0ж це зробити, ╖й доведеться пройти довгий 0 темний шлях. Якщо вона справд0 вир0шила це зробити. Райм згадав свою ранню битву, кульм0нац0"ю яко╖ стали запекл0 дебати про допомогу в самогубств0. В0н постав перед цим вибором 0 вир0шив залишитися серед живих. Арчер ще не був близький до такого протистояння.

Як би вона вибрала?

I що, думав Райм, в0н подума" про ╖╖ р0шення? Чи п0дтрима" в0н це чи виступить проти остаточност0?

Але будь-як0 дебати всередин0 не╖ були роками; скор0ш за все, тод0 в0н нав0ть не знав би ╖╖. Ц0 роздуми, хоч 0 похмур0, заколисали його.

Приблизно через десять хвилин в0н прокинувся, п0дв0вши голову, почувши в сво╖х думках низький альтовий голос Арчера. Що ми знаходимо на початку в0чност0 та наприк0нц0 часу та простору?

Райм голосно засм0явся.

Буква "е".


ЧЕТВЕР

III


ЕКСПЛОЯТ


РОЗДIЛ 16

Ранок , ранок Челс0. Св0тло Челс0 пробива"ться кр0зь в0дкрит0 в0конниц0.

Я в к0мнат0 0грашок, ще раз переписую щоденник. Старанн0сть сестри Мер0 Френс0с виявля"ться в 0деально написаних словах, написаних мною на щ0льному папер0.

Сьогодн0 ми грали в Al0en Quest. Давно, ми тро". Сем, Френк 0 я. Популярн0 хлопчики 0 я! У тата Сема " грош0. В0н прода" реч0, медичн0 реч0, я не знаю, що це, але компан0я добре платить 0 нав0ть да" йому машину! Отже, у Сема " вс0 0гри та вс0 платформи.

Дивно, нав0ть до того, як я з0ткнувся з ними того дня б0ля дому С0нд0, коли повертався додому 0ншим шляхом, безпечним шляхом, вони н0коли не давали мен0 жодного лайна. Але це не означало, що ╖м буде ц0каво тусуватися. Але вони ╢. Вони команда, ха, не маю на уваз0 команди, нав0ть якщо вони ". Ма"ться на уваз0 найкраща публ0ка, натовп кл0ки, натовп команди А. Красив0, крут0, вони могли мати будь-яку д0вчину, будь-коли. Але вони хочуть бути з0 мною.

Це Тай Батлер, Дано, ╖хн0 друз0, щось на кшталт гот0в, так, нав0ть у Мангассет0, Лонг-Айленд. Це ВОНИ штовхаються, витр0щаються 0 кажуть: Б0н Поул 0 Д0к Фр0к. Так0 реч0. Сем почув, що Батлер щось говорить, п0шов його знайти й сказав: "Залиште Гр0фф0та". I Батлер зробив.

Не бачиш ╖х насправд0 часто. Сем 0 Френк. Команди, д0вчата. Але це те, що робить його справжн0м. Вони кажуть: Гей, Гр0фф0т, що в0дбува"ться? I це еп0чно, тому що вони використовують мо" пр0звище, що роблять люди. Гей, Гр0фф0т, хочеш кока-коли? Пот0м ми розходимося р0зними шляхами на к0лька дн0в або тиждень.

Не можна говорити з ними серйозно. Звичайно. Я хот0в би поговорити про те, щоб бути 0ншим. Насправд0 не можу н0 з ким розмовляти. Тато, так. У перервах м0ж 0грами. Що н0коли. Мама, 0нод0. Але вона цього не розум0". У не╖ " вип0чка, ╖╖ друз0, ╖╖ рукод0лля та ╖╖ ╖жа, а п0сля шосто╖ тридцять забудь про це. З мо╖м братом все добре, але в0н займа"ться 0ншими справами.

Але говорити з Семом 0 Френком?

Я вир0шив н0. Можу щось зламати, так я в0дчуваю.

Я в0дклав щоденник 0 диктофон. Я потягнувся, встав 0 п0д0йшов до футона, дивлюся вниз, оглядаючи т0ло Ал0с0╖. Бл0дий, справд0 бл0дий. Рот в0дкритий, оч0 закрит0.

Гарненька, нав0ть у брудному одяз0, на перекручених простирадлах.

Б0ля л0жка сто╖ть стр0чкова пила, яка насправд0 " досить поганою машиною. Якби вони мали такий у середн0 в0ки, уяв0ть, ск0льки людей зреклися б диявола. В0др0жте, в0др0жте, в0др0жте пальцем.

Геть що завгодно.

Голос змушу" мене п0дскочити. "Вернон".

Я обертаюся. Ал0с0я ворушиться. Блима" проти галогенних ламп.

Вона с0да", морга" й теж потягу"ться. "Добрий ранок", - каже вона сором"язливо й обережно.

Це слово, яке вона мен0 н0коли ран0ше не казала. По-перше, залишитися.

Спочатку вона побачила к0мнату 0грашок. Чого ще н0хто н0коли не робив - 0 чого я думав, що н0коли, н0коли не станеться.

Впустити когось у сво" святилище, дозволити комусь побачити справжнього мене було важко, дуже важко. Я н0коли не м0г пояснити це правильно, але це було все одно, що ризикувати вс0м, щоб впустити ╖╖. Стойки на одну н0ч, трахання до знемоги, це легко. Але, наприклад, взяти ж0нку на виставку в галерею, де демонструються картини, якими ви безнад0йно захоплю"теся, - це шанс, що так ризиковано. Що, якщо вона см0"ться, що, якщо вона вигляда" нудьгуючим, що, якщо вона вир0шить, що ви повн0стю пропустили ╖╖ ц0ль?

I хоче п0ти.

Але вчора ввечер0, коли Ал0с0я зайшла в К0мнату 0грашок 0 за мо╖м наказом розплющила оч0, вона була в такому захват0, як я ╖╖ н0коли не бачив. Вона дивилася на верстак, пилки, 0нструменти, молотки, зубила. М0й новий 0нструмент, бритва з крих0тними зубцями, моя улюблена . Моя дитина. Мен0 подобалося дивитися на ╖╖ бл0д0 брови та щоки, осв0тлен0 синьо-б0лими в0дблисками, що стр0ляли з ус0х сталевих поверхонь.

Але ╖╖ справд0 захопило те, що я створив за допомогою цих 0нструмент0в.

"Ви зробили це?" - запитала вона вчора ввечер0.

"Зробив", - сказав я ╖й невпевнено.

"О, Верноне. Вони витвори мистецтва".

I, почувши це, мо" життя стало наст0льки 0деальним, наск0льки воно могло бути.

Гарний день...

Але в0дразу п0сля цього, вчора ввечер0, ми дуже, дуже зайнят0, а пот0м м0цно заснули. Тепер, сьогодн0 вранц0, вона хоче побачити б0льше мо╖х рукотвор0в.

Перш н0ж я встиг в0двернутися чи подати ╖й халат, вона встала з л0жка, 0 Ал0с0я робить по-сво"му те, що я зробив, под0лившись з нею в к0мнат0. Бо тепер, на св0тл0, вона залиша"ться голою, 0 я ч0тко бачу ╖╖ шрами. Це перший раз, коли вона дозволила мен0 переглянути ╖х повн0стю. Сукня або блузка з високим горлом прикрива" ╖х, коли вона одягнена. Товстий захисний бюстгальтер 0 висок0 трусики, коли вона нап0вгола. А коли ми лежимо в л0жку, св0тло завжди вимика"ться. Але тепер тут можна побачити кожен дюйм ╖╖ т0ла, осв0тлений сонцем: розр0зан0 груди та стегно, спалений пах, д0лянка, де к0стка ╖╖ руки продиралася кр0зь ╖╖ бл0ду шк0ру п0сля того, як ╖╖ так сильно з0гнули.

Мен0 боляче за цю ж0нку - через ц0 шрами та шрами всередин0, ус0 вони йдуть в0д ╖╖ чолов0ка багато рок0в тому, у той жахливий час. Я хочу оздоровити ╖╖, знову зробити досконалою, розкрутити руку, яку викрутив ╖╖ чолов0к, спалити ╖╖ низ живота, поправити груди. Але все, що в мене ", - це мо╖ сталев0 0нструменти, 0 вони придатн0 лише для протилежного: р0зання, дроблення та в0дламування плот0.

Що я можу зробити, так це 0гнорувати проблемну шк0ру, що зовс0м не важко, 0 показати ╖й - тепер це ц0лком очевидно - як сильно я ╖╖ хочу. I, я думаю, ось ще один спос0б, яким я можу допомогти зал0кувати 0нш0 шрами, т0 всередин0.

Ал0с0я дивиться мен0 в оч0 й наближа"ться до усм0шки. Тод0 вона загорта" свою набридлу плоть простирадлом, заплямованим в0д нас обох, тому що це те, що зробила б будь-яка нормальна пара, прокинувшись. Вона п0дходить до полиць 0 ще раз розгляда" м0н0атюри, як0 я створив з0 свого арсеналу 0нструмент0в.

Я виготовляю майже виключно мебл0. Не 0грашки, не пластик K0ds-R-Us або нев0дпов0дна деревина, скле"на д0тьми в Кита╖. Але вишукан0, як0сн0 штуки, лише крих0тн0, крих0тн0, крих0тн0. Я витрачаю дн0 на кожен тв0р, 0нод0 тижн0. Точити н0жки на токарному верстат0 модель"ра, використовувати тонку пилку, щоб зробити р0вн0 шви, лакувати комоди, столи та узгол0в"я десятьма шарами лаку, щоб вони були гладкими, насиченими та темними, як тихий ос0нн0й ставок.

Ал0с0я каже: "Це так само добре, як усе, що можна знайти в рем0снич0й майстерн0 в Хай-Пойнт0. П0вн0чна Карол0на, зна"те. Де виготовляють справжн0 мебл0. Вернон, неймов0рно". I я можу зрозум0ти з ╖╖ обличчя, що вона це ма" на уваз0.

"Ви сказали мен0, що прода"те реч0, щоб заробити на життя. eBay та в Iнтернет0. Я просто припустив, що ви купили реч0, розм0тили ╖х 0 продали".

"Н0, я б не хот0в цього. Мен0 подоба"ться створювати реч0".

"Ви не повинн0 називати ╖х "речами". Вони б0льше н0ж реч0. Це витвори мистецтва, - повторю" вона.

Я можу червон0ти. Не знаю. I на мить мен0 хочеться об0йняти ╖╖, поц0лувати, але не так, як я зазвичай хапаю ╖╖ 0 в0дчуваю смак ╖╖ пальця, рота, соска чи паху. Просто притисни мо╖ губи до ╖╖ скрон0. Це може бути любов, але я не знаю про це, 0 я не хочу думати дал0 цього зараз.

"Це справжня майстерня". Вона огляда"ться.

"Моя к0мната 0грашок. Я так це називаю".

"Чому ти не сказав мен0, що ти цим займа"шся? Ви вс0 були загадковими".

"Просто..." я знизую плечима. В0дпов0дь, зв0сно, покупц0. Хул0гани, груб0яни, люди, як0 принижують за спорт. Вернон Гр0фф0т сидить у сво"му темна к0мната 0 робить 0грашки... Нав0що турбуватися про те, щоб познайомитися з таким виродком, як в0н? Мен0 потр0бен хтось шикарний, крутий або красивий.

Я не в0дпов0даю.

"Хто ╖х купу"?"

Я не можу втриматися в0д см0ху. "Люди, як0 платять найб0льше, - це американськ0 д0вчата. Переважно це юристи, л0кар0 та генеральн0 директори, як0 готов0 зробити все, витратити будь-яку суму на сво╖х маленьких д0вчаток". Я знаю, що вони не ц0нують шматки - нав0ть т0, за як0 я беру тисячу - не б0льше, н0ж шматок формованого пол0уретану. I я сумн0ваюся, що вони рад0ють обличчям сво╖х д0тей, коли в0дкривають пакунок (хоча п0дозрюю, що реакц0я д0тей на м0л0метр вище байдужост0). Н0, б0знесмени люблять похизуватися перед сус0дами. "О, подив0ться, що я замовив для Ешл0. Зна"ш, це тик".

(I я завжди думаю про 0рон0ю того, як батьки купують для сво╖х чар0вних малюк0в комод, зроблений тими ж руками, як0 розламували черепи чи розр0зали н0жн0 горлянки чудовим 0нструментом . )

Однак б0льшост0 покупц0в подоба"ться те, що я продаю; в0дгуки завжди з0рков0.

"О, 0 подив0ться. Ви теж займа"теся 0сторичними справами". Вона дивиться на катапульту, облогову вежу, середньов0чний бенкетний ст0л, п0дставку для тортур (один 0з мо╖х найпопулярн0ших предмет0в, який я вважаю забавним).

"Ми можемо подякувати "Гр0 престол0в" за це. I я зробив багато ельф0йських та оркських речей, коли вийшли ф0льми про Хобб0та . Все, що стосу"ться середньов0ччя, допустимо, якщо воно загальне. Я збирався зн0мати "Голодн0 0гри" , але мене хвилювали проблеми з торговою маркою та авторським правом. Ви також повинн0 бути обережними з D0sney. I P0xar. О, ти ма"ш це побачити".

Я знаходжу книгу на сво╖й полиц0, п0дношу ╖╖. Коротк0 досл0дження незрозум0ло╖ смерт0.

"Що це таке, Верноне?" Вона п0дступа" ближче, 0 я в0дчуваю ╖╖ т0ло б0ля свого, гортаючи стор0нки.

"Ж0нка в Чикаго, спадко"миця м0льйонера. Багато рок0в тому. Вона померла в ш0стдесят другому. Френс0с Глесснер Л0. Ви коли-небудь чули про не╖?"

"Нема"."

"Ц0лком людина. Вона не займалася спадко"мицею, сусп0льними речами. ╥╖ захоплювали злочини, переважно вбивства. I влаштував об0ди, шикарн0, для пол0цейських сл0дчих. Вона д0зналася все про розкриття вбивств. Але вона хот0в зробити б0льше. Тож вона д0зналася подробиц0 про в0дом0 вбивства та зробила д0орами - зна"те, к0мнати лялькових будиночк0в - 0з м0сцями злочину. Кожна деталь була 0деальною."

У книз0 " фотограф0╖ ╖╖ м0н0атюрних набор0в. Так0 назви, як Трик0мнатне житло та Рожева ванна к0мната. Кожна з них м0стить ляльку трупа там, де насправд0 лежав труп, плями кров0 там, де плями кров0 насправд0 були.

Я раптом думаю про Реда. Я д0знався про не╖, пан0 Шоппер Амел0ю Сакс, що вона спец0ал0зу"ться на робот0 на м0сц0 злочину. Дв0 думки: вона, мабуть, оц0нить книгу.

Iнша: м0н0атюрна д0орама, в як0й лялька, що представля" ╖╖ стрункий корпус, лежить на п0длоз0 ╖╖ спальн0. Череп тр0снутий, руде волосся червон0ше в0д кров0.

Ми см0"мося над деякими 0деальними деталями, як0 Л0 включила у свою роботу. Я в0дклав книгу.

"Хочеш?" Я запитую.

Вона оберта"ться. "Один що?"

Киваю в б0к полиць. "М0н0атюра".

"Я... я не знаю. Х0ба це не частина вашого 0нвентарю?"

"Так. Але покупц0 почекають. Що ти хочеш? Хтось конкретно?"

Вона нахиля"ться вперед, 0 ╖╖ погляд зупиня"ться на дитяч0й колясц0.

"Це так 0деально". Вона дару" свою другу посм0шку.

╢ дв0 коляски. Одну зробили на замовлення, а одну я зробив просто тому, що мен0 подоба"ться виготовляти дитяч0 коляски. Не м0г сказати чому. Немовлята та д0ти не ф0гурують у мо"му житт0, н0коли не мали й н0коли не будуть.

Вона вказу" на той, що в ком0с0╖. Кращий. Я беру його 0 простягаю ╖й. Вона обережно торка"ться його 0 повторю": "Це 0деально. Кожна частина. Подив0ться, як крутяться колеса! У нього нав0ть пружини "!"

"Потр0бно, щоб дитин0 було комфортно", - кажу я.

"Дякую, Верноне". Вона ц0лу" мене в щоку. I в0дверта"ться, дозволяючи простирадлу сповзти на п0длогу, а вона ляга" на л0жко, дивлячись на мене.

Я дискутую. Година мене сутт"во не затрима".

Кр0м того, зда"ться гуманним дати людин0, яку я збираюся сьогодн0 вбити, трохи б0льше часу на Бож0й земл0.


"Я хочу, щоб ця чортова штука зв0дси", - бурчав Райм до Тома, киваючи в б0к ескалатора.

"Ваша виставка А? Що я маю робити? Це п"ять тонн промислового обладнання".

Райм був справд0 роздратований присутн0стю пристрою. Нагадування про те, що те, що, так, ц0лком могло бути Додатком А, таким не буде.

Том шукав документи, як0 постачалися разом 0з апаратом. "Подзвони В0тмору. М0стер В0тмор. В0н це орган0зував".

"Я подзвонив. В0н не повернувся до мене".

"Ну, Л0нкольне, ти не вважа"ш, що краще дозволити йому це впоратися? Або ви справд0 хочете, щоб я шукав "послуги з часткового демонтажу ескалатор0в" у Cra0gsl0st?"

"Що таке Cra0gsl0st?"

"Ми почека"мо, поки юрист зв"яжеться з компан0"ю. Принаймн0 його люди знали, що робили. П0длоги насправд0 зовс0м не подряпан0. Для мене сюрприз".

У двер0 подзвонили, 0 Райм 0з задоволенням побачив, що прибула Джуль"тта Арчер. В0н зазначив, що вона сама, брата нема. В0н п0дозрював, що вона наполягла на тому, щоб в0н висадив ╖╖ на тротуар0, щоб сама про╖хати "страшний" пандус. Заборонено дитинчати.

В0н думав, яке завдання ╖й дати. Н0чого не викликало в нього серцебиття. Академ0чн0 досл0дження для школи крим0нал0стики в Мюнхен0, документ про мас-спектрометр0ю для публ0кац0╖ тут, у науковому журнал0, в якому в0н брав участь, пропозиц0я щодо вилучення сл0д0в доказ0в 0з диму.

- Доброго ранку, - сказала вона, за╖жджаючи в в0тальню. Посм0хаючись Тому.

"Ласкаво просимо назад", - сказав пом0чник.

Райм запропонував: "Ви випадково розмовля"те н0мецькою?"

"Н0, не боюсь".

"А, добре. Я знайду, чим зайняти ваш час. Я думаю, що " к0лька проект0в, як0 не надто нудн0".

"Ну, нудно чи н0, я 0з задоволенням попрацюю над ус0м, що у вас ". I вибачте за висячий модиф0катор".

В0н засм0явся. Правда, вона щойно сказала, що незалежно в0д того, було ╖й нудно чи н0, вона з рад0стю попрацю" над будь-яким проектом. Граматика, пунктуац0я та синтаксис можуть бути серйозними противниками.

"Сн0данок, Джуль"тт?" - запитав Том.

"Я вже по╖в. Дякую."

"Л0нкольн? Що це буде?"

Райм п0д"╖жджав ближче до ескалатора. "Я не думаю, що один шматок буде важити б0льше ста фунт0в. Будь-хто м0г його роз0брати. Але, гадаю, нам варто почекати... - Його голос замовк.

Том знову щось запитував.

Райм не почув жодного слова.

"Л0нкольн?... Що... Ну, це лютий погляд. Я лише запитав, що ти хочеш на сн0данок".

В0н не звернув уваги на пом0чника, п0д0йшов ще ближче до риштувань 0 оглянув смертоносну панель доступу, а п0д нею - перемикач 0 сервомотор, що керував засувкою.

"Яке правило номер один у 0нженер0╖?" - прошепот0в в0н.

"Я поняття не маю. Що ти хочеш на сн0данок?"

В0н продовжив риторично: "В0дпов0дь поляга" в ефективност0. Конструкц0╖ не повинн0 мати б0льше компонент0в..."

Арчер зак0нчив сво" речення б0льш-менш так: "...н0ж це необх0дно для виконання призначено╖ функц0╖".

"Точно!"

Том сказав: "Добре, добре. Зараз. Млинц0, бублик, йогурт? Все вищеперераховане?"

"Трясця." Хоча спрямований на нього самого, а не на його пом0чника.

"Що таке, Л0нкольне?" - запитав Арчер.

В0н зробив помилку. I н0що так не обурювало Л0нкольна Райма. В0н розвернувся й п0дштовхнув кр0сло до найближчого комп"ютера, на якому викликав зображення внутр0шньо╖ частини ескалатора великим планом, як0 зробив Мел Купер. Так, в0н мав рац0ю.

Як, в б0са, в0н пропустив це?

Насправд0 в0н зовс0м не пропустив критичний факт. В0н зауважив, але, на жаль, не зосередився на тих самих словах, як0 в0н подумав:

Пров0д перемикача зак0нчувався вилкою, вставленою в одну з розеток збоку в0д сервоприводу всередин0...

Одна з розеток.

Тепер в0н пояснив Арчеру: "Подив0ться на сервомотор, який керу" засувкою. Права сторона."

- Ага, - сказала вона, 0 в ╖╖ голос0 також була нотка огиди. "В0н ма" два виходи".

"Правильно".

"Ми бачили це. Ми дивилися прямо на це". Арчер хитала головою.

Райм скривився. "Ми точно зробили".

Не було жодних причин мати другу розетку в двигун0, якщо до не╖ не було п0дключено щось - 0мов0рно 0нший вимикач.

Звичайно, це стосувалося макета перед ними. Що щодо ескалатора, який фактично потрапив у авар0ю? В0н поставив це запитання Арчеру.

Вона зазначила, що Амел0я Сакс неоф0ц0йно сфотографувала його.

"Добре". В0н викликав ╖х.

Том знову спробував: "Л0нкольн? Сн0данок."

"П0зн0ше".

"Зараз".

"Що завгодно. Мен0 байдуже". Вони з Арчером дивилися на фотограф0╖. Але вони не в0дпов0ли на запитання; кути були неправильн0, а в ям0, де сталася трагед0я, було занадто багато кров0, щоб було ч0тко видно.

"Ц0каво - другий перемикач", - м"яким голосом сказав Райм.

Арчер сказав: "Яка несправна. I, якщо нам пощастить, це зроблено 0ншою компан0"ю, а не M0dwest Conveyance. Компан0я з великими активами".

В0н продовжив: "Де б це було? Iнший перемикач? Щось " в документац0╖?"

Н0чого, пов0домила вона, переглянувши те, що завантажила. "Як ми можемо д0знатися?"

"Ось така думка. Торговий центр у Брукл0н0, де сталася авар0я? Ус0 ескалатори були б однаков0, чи не так?"

"Я б так припустив".

"Як це? В0тмор найма" приватного оглядача - у нього, мабуть, " дюжина, якою в0н користу"ться. PI щось застря" в одн0й з0 сходинок ескалатора. Вимика" це". Райм кивнув. Йому сподобалася ця 0дея. "Вони негайно викличуть ремонтну бригаду. Людина В0тмора могла б залишатися поряд 0 фотографувати всередин0, коли вони ╖╖ в0дкривають".

Том, який почув, нахмурився. "Серйозно, Л0нкольне? Ви не дума"те, що це переходить якусь межу?"

Райм скривився. "Я думаю про Сенд0 Фроммер та ╖╖ сина".

Джуль"тта Арчер сказала: "Перш н0ж ти це зробиш, я можу щось спробувати?"

Йому дуже сподобалася 0дея диверс0╖. Але в0н сказав: "Що ви пропону"те?"


"Прив0т?"

"Це адвокат Холбрук?"

"Так, хто це?" - лунав голос 0з динам0ка м0ського телефону Райма.

"Мене звати Джуль"тт Арчер. Я працюю з тими чолов0ками, з якими ти вчора сп0лкувався по скайпу. Еверс В0тмор. I Л0нкольн Райм".

Хвилина мовчання, як згадав чолов0к. "О, справа. Юрист 0 консультант. Про позов про т0лесн0 ушкодження. Грег Фроммер".

"Це в0рно."

"Так, я думаю, хтось згадав ваше 0м'я. Ви теж консультант?"

Райм спостер0гав за ╖╖ обличчям, звузивши, блакитн0 оч0 були сфокусован0 на п0длоз0. Вона була зосереджена, 0 важко.

"Мен0."

Чолов0к цин0чно пробурмот0в: "Ну, ми все одно банкроти. Н0чого не зм0нилося. Як я вже сказав, ви хочете подати клопотання про скасування арешту, продовжуйте. Дов0рена особа буде боротися, я сумн0ваюся, що ви вигра"те, але не соромтеся".

"Н0, я дзвоню про 0нше". У голос0 Арчер був той самий р0зкий тон, який згадав Райм, коли в0н в0дправляв ╖╖ геть 0з свого м0ського будинку п0сля прибуття на перший день стажування.

Йому стало ц0каво, куди вона йде.

"А що це?" - запитав Холбрук.

"Ви були достатньо вв0чливими, щоб запропонувати нам пересл0дувати 0нших п0дсудних, хоча жоден 0з них не спрацював".

Штатний юрисконсульт насторожено сказав: "Н0, я не вважав це ймов0рним. Зрештою, компан0я M0dwest Conveyance була в0дпов0дальною. Я це визнав. I мен0 шкода, що ми не можемо допомогти ваш0й кл0"нтц0, вдов0".

"Це не здавалося ймов0рним", - повторила вона. "Тим не менш, ви н0коли не запропонували "дину компан0ю, яка могла б бути житт"здатним в0дпов0дачем".

Тиша.

"Ви зна"те, про кого я говорю, чи не так?"

"Яку вашу думку, м0с0с Арчер?"

"Що ви не сказали нам про другий перемикач, який в0дкрива" панель доступу".

"Другий перемикач?" За його тоном було видно, що в0н звол0ка".

"Це мо" запитання, м0стере Голбрук. Хто це робить? Як це працю"? Нам потр0бно знати".

"Я справд0 н0чим не можу вам допомогти, м0с0с Арчер. Я повинен йти."

"Чи зна"те ви, що Л0нкольн Райм, 0нший консультант у ц0й справ0, найчаст0ше працював 0з пол0ц0"ю Нью-Йорка 0..."

"Ми не в ц0й юрисдикц0╖".

"I, я збирався сказати, з ФБР також".

"Тут нема" жодних державних або федеральних злочин0в. Iснують угоди про конф0денц0йн0сть, як0 не дозволяють мен0 говорити про компан0╖, з якими ми перебува"мо в догов0рних в0дносинах".

"Ви щойно п0дтвердили, що " другий перемикач, який може в0дкрити панель доступу".

"Я добре. Я припиняю цю розмову. Зараз я покладу трубку 0...

- I п0сля того, як ви це зробите, я подзвоню Сенд0 Фроммер 0 запропоную ╖й та ╖╖ адвокату провести прес-конференц0ю про те, що Середн0й Зах0д не сп0впрацю" у пошуку того, хто справд0 в0дпов0дальний за смерть ╖╖ чолов0ка. Я пропоную ╖м використовувати фразу "прикриття". Я припускаю, що це не з0гра" добре в суд0 з банкрутства, особливо серед кредитор0в як0 хот0ли б отримати в сво╖ руки особист0 активи кер0вник0в компан0╖".

З0тхання.

"Допомож0ть нам тут. Вона вдова з сином. Я пов0рив тоб0, коли ти сказав, що шкоду"ш. Перейд0ть до наступного кроку та розкаж0ть нам. Будь ласка Хто робить другий перемикач?"

"Чи " у вас час почитати на дозв0лл0, м0с Арчер?"

Вона насупилася. Погляд на Rhyme. Вона сказала: "Iнколи".

Шурхот0ли стор0нки, почув Райм.

Адвокат сказав: "Я сам великий шанувальник Enterta0nment Weekly . I риболовля нахлистом сьогодн0 . Але я все ще знаходжу час для Industr0al Systems Monthly . Мен0 особливо сподобався березневий випуск. Стор0нки сорок 0 сорок перша".

"Що-"

"До побачення, м0с0с Арчер. Я не п0дн0му, якщо ти передзвониш".

В0н в0дключився.

- Добре, - сказав Райм. "З Бостонського права ?"

" За законом ", - виправила вона. "Але не. Я вамп0рував".

Rhyme вже був онлайн. В0н знайшов цифрову верс0ю журналу, про який згадував Холбрук, 0 прокрутив до цитованих стор0нок. Це була реклама продукту компан0╖ CIR M0crosystems. Значна частина коп0╖ була техн0чною, 0 н0чого з них в0н не зрозум0в з першого погляду. Представлена с0ра коробка з дротами, що стирчать. Зг0дно з п0дписом, це був DataW0se5000.

"Це пекло?" - спитав Райм.

Арчер похитала головою й вийшла в Iнтернет. К0лька секунд роботи в Google, 0 вона отримала в0дпов0дь. "Добре. Послухайте це. Це розумний контролер".

"Мен0 зда"ться, я чув цей терм0н. Розкажи мен0 б0льше."

Вона читала к0лька хвилин, а пот0м пояснила: "Вони вбудован0 в багато продукт0в. Транспортн0 системи - ескалатори, л0фти - 0 автомоб0л0, потяги, промислове обладнання, медичне обладнання, буд0вельне обладнання. Сотн0 побутово╖ техн0ки: плити, системи опалення, осв0тлення у вашому дом0, охорона, дверн0 замки. Ви можете надсилати й отримувати дан0 на обладнання та з нього за допомогою телефону, планшета чи комп"ютера, де б ви не були. I контролювати продукти дистанц0йно".

"То може ремонтник помилково подав сигнал 0 панель доступу в0дкрилася? Або це викликали блукаюч0 рад0охвил0".

"Це можливо. Я у В0к0пед0╖. I... о. М0й.

"Що?"

"Я просто читаю про CIR M0cro, виробника контролера".

"I?"

"Голову закладу, В0нея Парта Чоудхар0, називають новим Б0ллом Гейтсом". Вона подивилася на Райма. - А варт0сть компан0╖ - в0с0мсот м0льярд0в. Давайте зателефону"мо Еверсу В0тмору. Думаю, ми повернулися в гру".


РОЗДIЛ 17

Нема" дов0дки в0д штаб-квартири CSU щодо марки лаку чи косметики, знайдено╖ на попередн0х сценах Unsub 40, або типу тирси. Кр0м того, б0льше не було жодних в0домостей про сл0ди чи ДНК на серветках Б0лого Замку.

Але принаймн0 л0дерство автосерв0су розцв0ло.

"Зрозум0в." Рон Пуласк0 п0дн0с блокнот Саксу, який сид0в навпроти нього в ╖хн0й бойов0й к0мнат0 на One PP. Молодий оф0цер читав з0 сво╖х нотаток. "Вод0й, Едуардо. В0н пам'ята" субсид0ю, п0д0брав його через дорогу в0д Б0лого Замку, мав повну сумку гамбургер0в. ╥ли ╖х, поки ╖хали. Дюжина. Може б0льше. В0н трохи поговорив сам 0з собою. I говорив якось дивно монотонно. Худий, весь час дивився вниз. Страшно. I це був день убивства".

"Вод0й добре на нього роздивився?"

"Не зовс0м. Просто: худий, худий, високий. Зелений п0джак 0 бейсболка Атланта".

Сакс запитав: "Як в0н м0г не поглянути на нього?"

"Брудне скло. Перегородка, зна"те. Оргскло".

В0н додав, що вод0й висадив субсид0ю в центр0 Манхеттена, приблизно в чотирьох кварталах в0д м0сця вбивства.

"Котра година?"

"Близько шосто╖ вечора"

За години до вбивства. Що в0н зробив за пром0жний час? - дивувалася вона.

Пуласк0 додав: "Вод0й залишився на роз0, де в0н його висадив, - мав подзвонити - 0 спостер0гав за ним протягом хвилини. Сп0лка не п0д0йшла до жодно╖ з буд0вель на перехрест0 б0ля м0сця, де вони зупинилися; в0н п0шов за квартал до 0ншого. Вод0й м0г висадити його там, але, можливо, наш хлопець не хот0в, щоб його бачили, щоб в0н заходив у певне м0сце". Молодий оф0цер вийшов в Iнтернет, вона побачила, 0 викликала карту м0ста.

В0н постукав по супутниковому зн0мку буд0вл0. "Ось. З того, що в0н описав, це ма" бути все".

На зн0мку видн0лася невелика буд0вля теракотового кольору. "Невелика фабрика, оф0си, склад?"

"Не схоже на житло."

Сакс сказав: "Ход0мо подивимось".

Вони вийшли з One PP 0 спустилися вниз до ╖╖ машини. За десять хвилин вони вже мчали кр0зь скупчений транспорт у центр0 м0ста, Сакс, коли могла, тиснула на низьк0 передач0 газу, в"╖жджаючи та ви╖жджаючи з0 смуг так само агресивно, як завжди.

Ц0каво, як вона часто робила, чого вони д0знаються?

Iнод0 сл0ди надавали незначний факт, щоб допомогти в розсл0дуванн0.

Iнод0 вони були марною тратою часу.

А 0нод0 вони вели прямо до вх0дних дверей злочинця.


Мел Купер повернувся до к0мнати Rhyme's Central Park West.

"Вибач, Амел0я", - подумав Райм. П0сля виявлення потенц0йного нового п0дсудного в0н потр0бен мен0 б0льше, н0ж вам. Поспереча"мось п0зн0ше.

Еверс В0тмор теж була присутня.

Тро" чолов0к0в дивилися в темну частину к0мнати, де Джуль"тт Арчер сид0ла перед комп"ютером, усно наказуючи сво"му комп"ютеру виконувати ╖╖ вказ0вки.

"Три рядки вгору. Правильно два слова. Вибер0ть. Вир0зати..."

Так важко жити без коротких шлях0в, подумав Райм. Будучи 0нвал0дом, ви потрапля"те у св0т дев"ятнадцятого стол0ття. Все тривало довше. В0н сам пробував розп0знавання очей, розп0знавання голосу, лазерний випром0нюючий пристр0й, прикр0плений до його вуха, який активував частини екрана. В0н повернувся до старомодного способу, використовуючи руку на джойстику чи сенсорн0й панел0. Це було незграбно й пов0льно, але техн0ка наблизилася до нормально╖, 0 Райм нарешт0 впорався з нею. В0н бачив, що Арчеру потр0бно влаштуватися в штучност0, яка ╖й п0дходить.

За к0лька хвилин вона розвернулася й при"дналася до них. На екран0 поруч були плоди ╖╖ роботи, але вона почала усно розпов0дати про те, що знайшла, не дивлячись на нотатки, що св0тилися на мон0торах.

"Гаразд. CIR M0crosystems. Компан0я В0нея Чоудхар0. Це номер один виробник розумних контролер0в у кра╖н0. Дох0д у два м0льярди на р0к".

"Боже, це корисно", - стримано сказав В0тмор.

"Контролер - це, по сут0, невеликий комп"ютер 0з з""днанням W0-F0, Bluetooth або ст0льниковим зв"язком, встановлений у машин0 чи пристро╖, яким в0н керу". Це д0йсно дуже просто. Скаж0мо, в0н встановлений у печ0. Контролер п0дключений до хмарного сервера виробника плити. Власник будинку ма" додаток на сво"му смартфон0, щоб сп0лкуватися з п0ччю з будь-яко╖ точки св0ту. В0н входить на сервер 0 може надсилати або отримувати сигнали до контролера та в0д нього, щоб вимкнути або вв0мкнути плиту. Виробник також працю" окремо з плитою, щоб збирати дан0 з контролера: 0нформац0ю про використання, д0агностику, планування техн0чного обслуговування, поломки - його нав0ть можна спов0стити про згор0л0 лампочки в духовц0".

Купер запитав: "У минулому були проблеми з контролером DataW0se F0ve Thousand? Активувати, коли не сл0д?"

"Я не м0г знайти н0чого, але я грав у Google Roulette. Дайте мен0 трохи часу, 0 я, можливо, знайду щось б0льше".

"Тож як в0н в0дкрив панель?" Рима розм0рковувала. "Блукаючий сигнал наказав контролеру в0дкрити двер0, щось у самому торговому центр0. Чи з хмари? Або DataW0se просто замкнув 0 сам над0слав команду в0дкриття?"

Арчер п0дв0в оч0 в0д комп"ютера й сказав: "В0зьми щось тут. Подив0ться на це. Це з блогу близько двох м0сяц0в тому. Соц0альна 0нженер0я По-друге . Я думаю, що це "секунда" в одиниц0 часу. Оновлю"ться щосекунди. На в0дм0ну в0д щом0сячного або щотижневого. Не зовс0м працю"".

Райм сказав: "Iнод0 ти можеш бути занадто розумним для свого блага".

В0н та 0нш0 читають:

ИНДУЛЬГЕНЦIЯ = СМЕРТЬ?

НЕБЕЗПЕКИ IНТЕРНЕТУ РЕЧЕЙ (IoT)

Чи поблажлив0сть споживач0в стане для нас смертю?

В0д мила, що самост0йно п0ниться, до ╖ж0 з контролем калор0йност0, що доставля"ться споживачам додому вчасно до об0ду, виробники все част0ше продають продукти, як0 захоплюють життя людей. Виправдання поляга" в тому, що вони допомагають зайнятим профес0оналам 0 с0м"ям заощаджувати час, а в деяких випадках 0 грош0, 0 полегшувати ╖м життя. Насправд0 багато з цих предмет0в " просто в0дчайдушними спробами набити кишен0 компан0й, як0 стикаються з ринками, перенасиченими конкуруючими продуктами або на яких диференц0ац0я бренд0в майже зникла.

Але " темна сторона фактора зручност0.

Я говорю про те, що назива"ться Iнтернетом речей, або IoT.

Тисяч0 прилад0в, 0нструмент0в, систем опалення та кондиц0онування пов0тря, транспортних засоб0в 0 промислових вироб0в оснащен0 внутр0шн0ми комп"ютерними засобами керування, як0 дозволяють споживачам отримувати до них в0ддалений доступ. Вони 0снують уже к0лька рок0в у вигляд0 систем домашньо╖ безпеки, в яких в0деокамери, по сут0, " м0н0-комп"ютерами, п0дключеними до W0-F0 або ст0льникового зв"язку. Коли вас нема", ви входите на веб-сайт - н0бито захищений - 0 перекона"теся, що у ваш0й в0тальн0 нема" граб0жник0в, або щоб стежити за нянею.

Зараз поширення цих "вбудованих пристро╖в" (тобто, що м0стять комп"ютерн0 схеми) зроста" в геометричн0й прогрес0╖.

Вони допомагають нам економити грош0 та роблять наше життя набагато зручн0шим.

Тепер ви можете ув0мкнути духовку з в0ддаленого м0сця, ув0мкнути п0ч, коли ви ╖дете додому, сказати, щоб двер0 в0дчинилися на годину, коли оч0ку"ться сантехн0к (0 спостер0гайте за його роботою на камер0 спостереження!), дистанц0йно заводити машину в м0нусов0 дн0... Як зручно! Що в цьому може бути поганого?

Хто може з цим посперечатися?

Ну я можу.

Дозвольте сказати вам дв0 небезпеки:

ПЕРШИЙ: ЧИ БЕЗПЕЧНI ВАШI ДАНI?

Б0льш0сть систем розумного контролера працю" так, що прилади у вашому дом0 п0дключен0 до Iнтернету з хмарними серверами, якими керують виробники цих пристро╖в. Хоча вони "запевняють" вас, що ваша конф0денц0йн0сть важлива, ус0 вони збирають дан0 про ефективн0сть сво╖х продукт0в 0 вашу 0стор0ю використання, часто без вашого в0дома. Ця 0нформац0я регулярно прода"ться майнерам даних. Докладено певних зусиль, щоб зберегти вашу особу анон0мною, але подумайте: минулого тижня тринадцятир0чний п0дл0ток у Фресно отримав 0мена, адреси та номери кредитних карток ус0х, хто волод0в п0ччю General Heat0ng, обладнаною розумним контролером. Йому знадобилося ш0сть хвилин, щоб завантажити ц0 дан0.

ДВА: ЧИ БЕЗПЕЧНО ВАШЕ ЖИТТЯ?

Ще б0льше занепоко"ння виклика" можлив0сть травм 0 смерт0 в раз0 несправност0 розумно╖ системи. Оск0льки контролер керу" вс0ма функц0ями розумних прилад0в, а не лише збором даних, теоретично водонагр0вач може, наприклад, отримувати сигнал про п0двищення температури до 200 градус0в, ПОКИ ВИ В ДУШI! Або, у раз0 пожеж0 у вашому дом0, диспетчер може замкнути ваш0 двер0 та заблокувати вас у вашому дом0 та в0дмовитися над0слати сигнал пожежн0й частин0, пов0домляючи про пожежу. Або в0н може нав0ть зв"язатися з владою та пов0домити про помилкову тривогу, залишивши вас 0 вашу с0м"ю на смерть жахливою смертю.

Представники виробник0в кажуть, що н0. ╢ вбудован0 засоби захисту. Ключ0 мереж0, шифрування, парол0.

Але Ваш Blogger нещодавно придбав один 0з цих контролер0в. DataW0se5000 в0д CIR M0crosystems, один 0з найпоширен0ших, можна знайти в усьому: в0д водонагр0вач0в до л0фт0в 0 м0крохвильових печей. Було можливо, бомбардуючи пристр0й навколишн0ми рад0охвилями, спричинити його несправн0сть. Якби пристр0й було встановлено в автомоб0л0, медичному 0нструмент0, частин0 небезпечного промислового обладнання, плит0, насл0дки ц0"╖ несправност0 могли б бути катастроф0чними.

Запитайте себе, чи варте зручност0 ц0ни вашого життя та життя ваших д0тей?

- Б0нго, - сказав Арчер, усм0хаючись.

В0тмор м0ркував б0льш спок0йно: "Ми можемо стверджувати, що контролер несправний, оск0льки в0н не був захищений в0д навколишн0х сигнал0в".

Райм сказав: "Хто це написав? Ми повинн0 поговорити з ним".

У блоз0 мало особисто╖ 0нформац0╖ та не було адреси.

Райм сказав: "Родн0".

"ВООЗ?" - запитав Арчер.

- Ось побачиш, - сказав Райм. Погляд на Купера, який розум0ючи усм0хнувся й сказав: "Я принесу том". I вимкнув регулятор гучного зв"язку.

Незважаючи на зменшен0 децибели, коли за мить телефон в0дпов0ли, у в0тальню долинула невпинна рок-музика.

"Ще трохи", - закликав Райм Купера, який п0дкорився.

Голос з 0ншого к0нця л0н0╖: "'Lo?"

Арчер насупився в0д ц0кавост0.

"Родн0! Чи можемо ми втратити музику?"

"Звичайно. Прив0т, Л0нкольне". Чугга-чугга бас зменшився до шепоту. Однак це не було втрачено .

Родн0 Шарнек був старшим детективом ел0тного в0дд0лу боротьби з комп"ютерними злочинами пол0ц0╖ Нью-Йорка. В0н був вражаюче блискучим у тому, щоб вимагати злочинц0в 0 допомагати 0ншим сл0дчим 0з комп"ютерною частиною справи, хоча й був страшенно закоханий у найг0ршу музику на земл0.

Райм пояснив, що детектив на гучномовц0, а пот0м розпов0в йому про справу. Iнтелектуальний контролер в ескалатор0 м0г вийти з ладу, що призвело до жахливо╖ смерт0. - Але це не випадок, Родн0.

"Як це?"

"Це цив0льно. Мел Купер тут, але лише у в0дпустц0".

"I я заплутався".

- Я не працюю з департаментом, Родн0, - терпляче сказав Райм.

"Нема"."

"Так."

"Якщо ви кинули, чому ви не кинули? Я запитую лише тому, що ми ведемо цю розмову".

"Я зв0льнився з крим0нально╖ практики. Я консультую по цив0льн0й справ0".

Пауза. "Ой. Добре. У такому випадку я н0чим не можу вам допомогти. Ви розум0"те, хот0лося б, щоб я м0г".

"Н0, я це знаю. Мен0 потр0бно лише, щоб ви сказали нам, як знайти ф0зичну адресу того, хто написав блог про ц0 контролери. Ми хочемо з ним поговорити, можливо, найняти його як експерта. Уяв0ть, що ми з тобою на коктейльн0й веч0рц0".

"Ну що, знайти когось в Iнтернет0? Це досить просто. Пошук WhoIs. ХТО ╢. Запуст0ть через це назву .com або .net. Звичайно, в0н може використовувати службу конф0денц0йност0 як ре"странт домену. Ось так розлючен0 колишн0 дружини або розлючен0 колишн0 чолов0ки не можуть д0знатися, де живе ре"стратор".

Райм подивився на Купера, який друкував за клав0атурою перед мон0тором. В0н кивнув на результати. Прочитай ╖х в0ршик. "Написано Pr0vacy Plus, Нова Зеланд0я".

"Так, це послуга маскування ф0зично╖ адреси. А Нова Зеланд0я? В0дсутн0сть р0шення суду. Ти на хер".

Райм спок0йно сказав: "Але ми не можемо дозволити соб0 бути облажаними, Родн0. Давайте подума"мо б0льше".

Шарнек прочистив горло. "Ну, теоретично, ви вловили це слово? The-o-ret-0-cally? Щоб об0йти службу конф0денц0йност0, можна зайти в Iнтернет, завантажити та встановити - зв0сно, на флеш-пам"ять, щоб пот0м записати - програму на зразок, скаж0мо так, H0ddenSurf. Тод0 можна було б запустити це, а пот0м виконати пошук на рос0йських веб-сайтах програми п0д назвою, скаж0мо так, "Ограбление" . Рос0йською мовою означа" "граб0ж". Х0ба ми не любимо тонк0сть наших слов'янських друз0в? Ograblen0ye - хакерський код. Повн0стю незаконно. жахливо. Я н0трохи не схвалюю. Тому що це дозволя" людям зламати, скаж0мо, службу конф0денц0йност0 нав0ть у, скаж0мо, Нов0й Зеланд0╖, 0 шукати ф0зичну адресу людини, чию IP-адресу в Iнтернет0 ви зна"те".

- Нам краще покласти трубку, Родн0.

"Я за це. Хоча як ми можемо покласти трубку, якщо ми з тобою нав0ть не розмовляли?"

Музика п0днялася до високих децибел, 0 вони в0дключилися.

Райм сказав: "Хтось це все записав, зна"те, що робити? Ми повинн0..."

Арчер п0дняла оч0 в0д екрана свого комп"ютера 0 сказала: "Поган0 новини, хорош0 новини".

"Що?"

"Я виконував його вказ0вки. Погана новина поляга" в тому, що ви вже почали отримувати рос0йський порноспам. Але хороша новина: у мене " адреса блогера".


РОЗДIЛ 18

Занадто багато людей у цьому м0ст0", - сказав Рон Пуласк0. Пот0м, здавалося, пошкодував про коментар, оск0льки злочинець, якого вони зараз шукали, у св0й власний божев0льний спос0б звертався до ситуац0╖ з населенням.

Насправд0 молодий оф0цер скаржився на те, що надто багато людей переходять вулицю проти св0тла, 0 що це св0тло не на користь йому та Амел0╖ Сакс.

Проте жодне обмеження ╖╖ не дуже хвилювало. Правда, транспорт був пов0льним, але вони впевнено просувалися в0д One PP до перехрестя, де циганське такс0 висадило Unsub 40 т0"╖ ноч0, коли в0н убив Тодда В0льямса сво╖м неелегантним, але ефективним знаряддям. Сакс використовувала те, що вона називала безконтактним п0дштовхуванням - п0дводила автомоб0ль до тих, хто блокував дорогу, таким чином в0двол0каючи увагу, щоб п0шох0д в0дчув себе неймов0рно загрозливим 0, в0дпов0дно, поб0г з дороги.

Нарешт0 вони втекли з центру м0ста, в0домого в 1800-х роках як Файв-Пойнтс, найнебезпечн0ших к0лькох квадратних миль у Сполучених Штатах (зараз, хоча дехто цин0чно казав, зараз набагато незайман0ший, населений ст0льки ж злочинц0в, ск0льки й у той час; околиц0 обняла мер0ю).

За десять хвилин вони пом0тили циганський кеб у Нижньому Iст-Сайд0, частини якого перетворилися на анклави х0пстер0в 0 художник0в. Не тут. Правили нап0взруйнован0 господарськ0 буд0вл0, ряд пустир0в.

У телефонн0й розмов0, домовляючись про цю зустр0ч, був вод0й сказав: "Ти побачиш мене, б0лий Форд. Мокр0 крапл0. Просто очист0ть ╖╖". Акцент був загадкою.

Сакс п0дняв Tor0no в прост0р, уникаючи куп см0ття, насипаного на узб0ччя, 0 вони вил0зли. Невисокий, смуглявий вод0й у джинсах 0 син0й футболц0 "Реала" вийшов 0з каб0ни й при"днався до них.

"Я детектив Сакс. Це оф0цер Пуласк0".

"Прив0т, прив0т". В0н захоплено потиснув ╖м руки. Хтось нерву", зустр0чаючи пол0ц0ю, хтось критично ставиться до влади, а хтось - небагато - поводяться так, н0би вони в присутност0 рок-з0рок.

Едуардо збирався спробувати Шарлотту з Б0лого замку.

"Тож я радий допомогти. Щасливий".

"Добре. Ц0нуйте це. Розкажи мен0 про цю людину".

"В0н дуже високий 0 дуже худий. Дивно, ти не зна"ш?"

"Будь-який..."

"В0дм0тн0 характеристики?" - випалив в0н.

"Так."

"Н0, н0, не бачив багато. Капелюх. Бравс. Команда, ви не зна"те?"

"Так, ми зна"мо". Пуласк0 озирнувся, розглядаючи порожню вулицю. Склади, невелик0 оф0си. Н0чого житлового чи торгового. В0н повернувся до свого блокнота, у якому записував усе, що мав сказати чолов0к.

"В0н теж носив сонцезахисн0 окуляри".

"Кол0р волосся?"

"Я думаю, легше. Але капелюх. Ти зна"ш."

- А його одяг?

"Зелена куртка, жовто-зелена. Темн0 штани. I рюкзак. Ну 0 сумка".

"Сумка?"

"Пластик. Н0би в0н щось купив, 0 вони поклали це в сумку. В0н к0лька раз0в дивився в сумку, я його везу".

Шарлотта сказала те саме.

"╢ логотип на сумц0?"

"Логотип?"

"Назва магазину, зображення? Смайлик."

"Емодз0! Нема"."

"Наск0льки великий був м0шок?" - спитав Сакс.

"Не великий. Полуниця".

"У нього були полуниц0?" - здивувався Пуласк0.

"Н0 н0. Я маю на уваз0 розм0р упаковки полуниц0. Просто думаю про це. Або чорниця, або заправка для салату, або велика банка пом0дор0в. Такий великий, - сказав Едуардо, сяючи. "Точно".

"У вас " уявлення, що в ньому було?"

"Нема". Чути щось металеве. Клац, клац. Ох, 0 ц0 бургери! Десяток б0лих замк0в! Дюжина!"

"Чи телефонував в0н?"

"Нема". Але в0н н0би розмовля" сам 0з собою. Я сказав тоб0 це по телефону. Я погано чув. Спочатку я кажу: "Що це, сер?" Думаючи, що в0н розмовля" з0 мною. Але в0н сказав: "Н0чого". Я маю на уваз0, в0н щось сказав. "Н0чого", - ось що в0н сказав. Х0ба ти не зна"ш? А пот0м в0н замовк п0сля цього. Просто подив0ться у в0кно. Не дивився б на мене. Тож шрам0в насправд0 не було видно. Тоб0 завжди подобаються шрами. Пол0ц0я. Розр0знення речей. Але н0чого не бачив".

Пуласк0 запитав: "У нього був акцент?"

"Так."

"Що це було?"

"Американець", - в0дпов0в Едуардо. В0н не 0рон0зував.

"Отже, ви зупинилися тут. Це перехрестя?"

"Так Так. Я думав, ти хочеш побачити, де саме".

"Ми робимо. В0н платив гот0вкою?"

"Так, так, це все, що ми беремо, ти не зна"ш?"

"Я не думаю, що у вас ще " грош0, якими в0н вам заплатив?"

"За в0дбитки пальц0в!"

"Це в0рно."

"Нема"." Вод0й широко похитав головою.

"Ви чекали тут 0 бачили, як в0н зайшов до одн0"╖ з тих буд0вель". Пуласк0 п0дв0в оч0 в0д блокнота.

"Я знав, так. Я скажу вам." В0н показав на вулицю. "Ви можете просто побачити це, це одне. Бежевий." Викрутив 0з кольору два склади.

Це був той, який вони знайшли на супутников0й карт0. Зв0дси можна було розр0знити лише уламок п"ятиповерхового будинку; фронт був на сус0дн0й вулиц0. З одного боку його оточував пустир, а з 0ншого - нап0взруйнована буд0вля.

Едуардо продовжував: "Я пам"ятаю, тому що я думаю, що, можливо, той, кого в0н збирався побачити, був не вдома, або не був там, 0 цей район? Нема" кру╖зних медальйон0в, тому в0н хоче повернутися до Кв0нса, а я м0г би зробити другий квиток. Але я бачив, як в0н вийшов через чорний х0д. Тод0 я п0шов, ти не зна"ш?"

"Ми ц0ну"мо вашу допомогу".

"В0н вбивця?" Едуардо рад0сно посм0хнувся.

"Його розшукують у зв"язку з0 вбивством, так. Якщо ви знову побачите його, якщо в0н зав0та" до вашого оф0су в Кв0нс0, зателефонуйте дев"ятим один один 0 назв0ть ╖м мо" 0м"я". Вона роздала ще одну з0 сво╖х карт. "Не роби н0чого сам, спробуй його зупинити".

"Н0, я вас називаю, оф0цер-детектив".

Коли в0н п0шов, вони з Пуласк0 рушили до буд0вл0, на яку в0н вказав. Вони пройшли не б0льше половини кварталу, коли вона швидко зупинилася.

"Що таке, Амел0я?" - прошепот0в Пуласк0.

Вона примружилася. "Що це за вулиця? На що виходить буд0вля?"

"Не знаю." В0н д0став св0й Samsung 0 завантажив карту. "Хребет". Молодий оф0цер насупився. "Чому це знайоме?... Чорт".

Сакс кивнув. "Так. Тут працював Тодд В0льямс". Вона д0зналася, де був оф0с жертви, 0 пройшла його шлях в0д м0сця вбивства сюди, шукаючи п0дказки. Вона також намагалася опитати 0нших людей у ветх0й буд0вл0, але з небагатьох людей, як0 мали оф0си в буд0вл0 - лише тро"-чотири, а решта прим0щення була порожня - н0хто не побачив н0чого корисного для розсл0дування.

"Вони знали один одного. Субсуб 0 В0льямс. Що ж, це все зм0ню"".

Це зовс0м не було пограбування чи випадкове вбивство.

Сакс розм0рковував: "Зловмисник прибув сюди за чотири години до вбивства. Вони залишилися в буд0вл0? Якщо так, що робити? Або вони п0шли кудись ще?"

I 0нш0 запитання: чи часто Unsub 40 приходив у цей район? В0н жив тут поблизу?

Вона озирнулася вулицею. Зайнят0 будинки включали к0лька багатоквартирних будинк0в 0, здавалося, склади та оптовики. Полотно, мабуть, не займе багато часу. Вона з0брала б бригаду з м0сцево╖ д0льниц0.

Сакс пом0тив бездомного чолов0ка, худого й бл0дого, який шукав ╖жу в см0тнику.

П0д0йшовши, Сакс сказав: "Прив0т. Можна задати тоб0 питання?"

"Щойно зробив". Його темне обличчя зморщилося.

"Вибачте?"

В0н повернувся до копання урни. "Щойно поставив мен0 запитання".

Вона засм0ялася. "Ти живеш тут недалеко?"

"Саймон каже". В0н знайшов половину бутерброда 0 поклав ╖╖ в свою сумку. "Гаразд. Мен0 весело. Притулок на вулиц0. Або п0д мостом. Залежно". Руки, шия та 0кри, як0 були оголен0 засмальцьованим одягом, були досить м"язистими.

"Ви бачили, як хтось високий 0 дуже худий заходив у ту буд0влю к0лька тижн0в тому? Чи в 0нший час?"

"Нема"." В0н перейшов до 0ншо╖ урни.

Сакс 0 Пуласк0 п0шли позаду. "Ти впевнений?" - спитав Пуласк0. "Хочеш ще раз подивитися?"

"Нема". Саймон каже".

Сакс чекав.

Чолов0к сказав: "Ви запитали, чи бачив я, як в0н заходив у буд0влю. Nup. Не зробив. Ви не запитали, чи бачив я його менструац0ю. Який я маю. Саймон каже".

"Добре, де ти його бачив?"

"Тепер ви готу"те на газ0. Стоячи там Джим0н0". В0н показав: далеке перехрестя, напрямок, у який вони йшли. "Худий хлопець, але ╖сть як... моряки ╖дять? Н0, вони лаються. Комини димлять. В0н щось ╖в, ╖в. Збирався вдарити його за щось. Але почувався невдалим. Наче розмовля" сам 0з собою. Не те, що я не знаю. Ха! Кр0м того, ╖дя таким чином, я подумав, що в0н зда"ться жад0бним. Жвав, жвк, жвк. Я б н0чого не отримав".

"Коли це було?"

"Недавно."

"Як довго? Тиждень, к0лька дн0в?"

"Саймон каже".

Сакс спробував: "Що ви ма"те на уваз0 п0д деяким часом?"

"Десять, п'ятнадцять".

"Дн0?"

"Хвилини. В0н просто був там".

Iсус.

Сакс розст0бнула п0джак 0 глянула на вулицю. Пуласк0 теж насторожилася, дивлячись у той б0к, де вона не була.

"В0н йде якимось особливим шляхом?" вона запитала.

I не скажи мен0, б0са, Саймон.

"Н0, просто стояв там. Я продовжував шукати реч0, 0 все. Б0льше його не бачив. Може бути тут, може бути там, може бути будь-де".

Пуласк0 натискав кнопку передач0 на м0крофон0 "Мотороли", пришпиленому до його плеча. В0н подав запит на п0дкр0плення, 0, перш н0ж вона встигла нагадати йому про це, в0н сказав: "Тихе згортання. П0дозрюваний може не знати про нашу присутн0сть. К."

"К", - пролунала заст0йка в0дпов0дь.

Сакс д0знався 0м"я бездомного, яке не було Саймоном, 0 д0знався про притулок, у якому в0н 0нод0 залишався. Вона подякувала йому та сказала, що краще п0ти. У не╖ виникла спокуса вручити йому двадцятку, але якби справа д0йшла до св0дчень у суд0 про присутн0сть неп0дсудного, адвокат запитав би, чи платила йому щось пол0ц0я.

"Тоб0 краще повернутися до притулку. Безпечн0ше".

"Так, мем. Так, сер, оф0цер, сер.

В0н почав геть.

Рон Пуласк0 сказав: "О, дивись".

Чолов0к пов0льно повернувся. Пуласк0 вказував на щось на вулиц0 за к0лька фут0в в0д них. Це була двадцятидоларова банкнота.

"Ти скинув це?" - спитав Пуласк0.

"Я. Ха."

"Якщо ми в0зьмемо це, ми повинн0 пов0домити про це. Б0ль в дуп0".

"Бухня".

Сакс п0д0гру". "Правда. Правила".

Пуласк0 сказав: "Ти в0зьми його. Знайди збер0гач0. Саймон каже".

"Думаю, що зроблю. ╢ причина, чому половина бутерброд0в викида"ться у см0тник. Хороший бутерброд н0хто не викида"". В0н зачерпнув грош0 сво╖ми довгими жилавими пальцями й поклав ╖х у кишеню.

Сакс кивнув Пуласк0, визнаючи добрий вчинок. ╥й н0коли не спало на думку поводитися з подарунком таким чином.

Чолов0к п0шов геть, бурмочучи соб0 п0д н0с.

"Як довго, як ти дума"ш?" вона запитала.

"Перед резервним коп0юванням? В0с0м, дев'ять хвилин".

"В0н не може зайти дуже далеко. Давайте перев0римо землю на наявн0сть сл0д0в. Подив0ться, чи зможемо ми знайти, куди в0н п0шов, розм0р тринадцять".

Вони почали ходити ледачою с0ткою в пошуках сл0д0в протектора. Пошук, звичайно, спов0льнювався тим фактом, що кожен оф0цер час в0д часу п0дн0мав оч0, шукаючи загрозу.

Те, що Unsub 40 ще н0кого не застрелив, не означало, що в0н не хот0в 0 не м0г спробувати.


РОЗДIЛ 19

Том висадив Еверса В0тмора та Л0нкольна Райма перед буд0влею, де м0стився оф0с блогера, адресу якого в0дстежила Джуль"тт Арчер, 0 по╖хав, щоб припаркувати доступний фургон на майданчику за к0лька квартал0в.

Адвокат ще раз натиснув кнопку домофона. Соц0альна 0нженер0я По-друге. Це було на верхньому поверс0.

Дос0 нема" в0дпов0д0.

"Ми можемо продовжувати шукати", - сказав В0тмор. "Повинн0 бути 0нш0 люди, як0 досл0джували DataW0se".

Але Райму потр0бен був чолов0к, який написав тв0р, якого знайшов Арчер. В0н хот0в точно знати, як0 навколишн0 рад0охвил0 спричинили його активац0ю.

Св0док-експерт...

Iдеальний.

В0тмор окинув поглядом безлюдн0 вулиц0. - Гадаю, ми можемо залишити записку.

- Н0, - сказав Райм. "В0н н0коли не зв"яжеться з нами. Ми зна"мо, де в0н зараз працю". Повернемося п0зн0ше. Ми можемо-"

"Що це було?" - швидко сказав В0тмор.

Райм теж чув скрег0т п0дошви по брук0вц0. За рогом, здавалося.

В0тмор, звичайно, не був схильний до прояв0в емоц0й, але Райм зрозум0в 0з нехарактерно стр0ляючих очей адвоката, що в0н стурбований.

Рима теж була.

Кроки здавалися крадькома.

Адвокат сказав: "Я н0коли не займався крим0нальною д0яльн0стю, але в мене дв0ч0 стр0ляли за цив0льними позовами. Зловмисники обидва рази промахнулися й, можливо, намагалися лише мене налякати. Але це все одно був непри"мний досв0д".

У Райма також стр0ляли, 0 в0н м0г погодитися.

Ще один подряпину.

Зв0дки? Райм поняття не мав.

В0тмор додав: "Я також отримав поштою щура без голови. Голова прийшов через тиждень 0з запискою про в0дкликання позову". Це були нерви, як0 говорили в цей момент.

"Але ти цього не зробив". Райм оглядав вулицю й будинки. За статистикою це не було особливо небезпечним районом, але якщо граб0жник хот0в легко когось зачепити, ця пара була б хорошим вибором. Худий ботан-адвокат 0 придурк.

В0тмор сказав: "Н0, справа в сил0. Фактично, я пров0в крим0нал0стику щура, знайшов ДНК людини, 0 м0й приватний оглядач отримав зразки особистих речей ус0х, хто був причетний до ц0"╖ справи. Гризун був подарунком брата в0дпов0дача". В0тмор знову озирнувся навколо, переважно вгору. Одне чорне в0кно, зда"ться, особливо непоко╖ло його, хоча Райм м0г би сказати йому, що снайпери не " головною небезпекою.

"Можна було подумати, що брат буде досить очевидним п0дозрюваним. Але в0н, здавалося, в0рив, що зможе втекти в0д цього. Я подав на нього до суду за умисне запод0яння душевного болю. Насправд0 я не був так засмучений, але я став над0йним св0дком. Жур0 було досить прихильним. Я засв0дчив, що мен0 снилися кошмари про щур0в. Це було правдою, але адвокат протилежно╖ сторони не запитав, коли. Востанн", коли мен0 було в0с0м. М0стере Райм, ви знову чули той шум?"

В0н кивнув.

"У вас " п0столет?" - запитав адвокат.

Вираз обличчя Райма, коли в0н повернувся до В0тмора: "Я схожий на те, що я швидко малюю?"

Пот0м ще кроки, наближаючись.

Нахиливши голову праворуч, Райм прошепот0в: "В0н 0де зв0дти".

Якусь мить вони замовкли. З того м0сця, на яке в0н щойно вказав, почувся звук: клацання металу.

П0дготовка кул0 перед пограбуванням?

Або просто плану"те стр0ляти та красти п0сля того, як вони мертв0?

Час вирушати. Зараз. Райм показав головою, а В0тмор кивнув. Райм м0г рухатися швидко, хоч 0 грубо, брук0вкою в напрямку одного 0з жвавих проспект0в з п0вноч0 на п0вдень.

В0н прошепот0в номер Тома В0тмору. "Напиш0ть йому пов0домлення. Нехай в0н зустр0неться з нами в квартал0 на п0вн0ч, на Бродве╖".

Адвокат зробив це 0 посунув телефон назад у кишеню. Iз зусиллям в0н перетягнув важке кр0сло Райма через бордюр.

Ще один шепот В0тмору: "В0н близько. Рухайся, швидко".

Вони п0днялися вулицею, вздовж фасаду оф0сно╖ буд0вл0.

Коли вони д0йшли до рогу й посп0шили повз нього, обидва чолов0ки завмерли.

Дивлячись прямо в дуло п0столета.

"Боже, - видихнув В0тмор.

В0дпов0дь Л0нкольна Райма була б0льш стриманою. "Сакс. Якого б0са ти тут робиш?"


РОЗДIЛ 20

Р. Гайм спостер0гав, як його напарниця здивовано нахмурилася, дивлячись на нього й В0тмора, перш н0ж вона з р0шучим клацанням посунула блоковий австр0йський п0столет назад у пластикову кобуру.

Хмурий погляд зник, вона повернулася праворуч 0 покликала: "Роне! Ясно!"

Кроки з-за рогу. Райм спостер0гав, як наближа"ться Пуласк0, також тримаючи свою зброю в кобур0. "Л0нкольн!" Ц0кавий погляд на адвоката.

Рим познайомив ╖х.

Пуласк0 випалив Райму: "Що ти тут робиш?"

"Просто ставлю те саме запитання, Новачок".

I незабаром в0дпов0дь була зрозум0ла, коли вони з Саксом пояснили, що привело ╖х у буд0влю на Р0дж-стр0т у нижньому Манхеттен0 п0д час виконання в0дпов0дних завдань. Жертва суб'"кта, якого Сакс пересл0дував протягом останн0х к0лькох тижн0в, Тодда В0льямса, насправд0 була людиною, яка опубл0кувала блог про небезпеку контролер0в DataW0se5000. Оск0льки Райм б0льше не займалася крим0нальною д0яльн0стю, у не╖ н0коли не було причин згадувати 0м"я В0льямса.

Сакс пояснила, що вони з Пуласк0 натрапили на сл0д: неп0дсудний при╖хав автосерв0сом 0з Кв0нса до цього району, 0 вод0й бачив, як в0н пройшов через задн0 двер0 ц0"╖ буд0вл0 приблизно за чотири години до смерт0 В0льямса.

Райм сказав: "В0льямс опубл0кував статтю в блоз0 про ризики a особливого типу розумного контролера W0-F0 - того самого типу, який, на нашу думку, вийшов з ладу в ескалатор0 та, ймов0рно, спричинив в0дкриття панел0 доступу. Оск0льки вдова не може подати до суду на виробника ескалатор0в - вони банкрутують, - ми розгляда"мо позов проти компан0╖-диспетчера. Ми спод0валися, що В0льямс стане св0дком-експертом або принаймн0 розпов0сть нам б0льше про те, як диспетчери можуть вийти з ладу. Але зараз..."

Сакс запитав: "Ти дума"ш, хто я?"

"Так. Ваш суб""кт чита" блог Тодда про контролер 0 дума", що це може бути чудовим знаряддям вбивства - з будь-яко╖ причини. Зв'язу"ться з Тоддом, домовля"ться про зустр0ч з ним тут. Д0зна"ться, що йому потр0бно, щоб зламати контролер".

Сакс продовжив в0рог0дну розпов0дь: "Пот0м пропону" ╖м п0ти до клубу, Forty Degrees North. Але перш н0ж вони при╖дуть туди, в0н тягне Тодда на буд0вельний майданчик 0 забива" його до смерт0 сво╖м молотком. Робить це схожим на пограбування. В0н убив його там, а не тут, щоб зосередити розсл0дування подал0 в0д оф0су В0льямса".

В0тмор сказав: "Я не зовс0м розум0ю це, м0стере Райм".

Райм сказав: "Амел0я шукала злочинця в торговому центр0 в Брукл0н0. Вона припустила, що це був зб0г, що ескалатор впав, коли вона була там".

Сакс додав: "Але це не було. Схоже, Unsub Forty знав, як зламати контролер, 0 в0дкрив двер0 навмисно".

"Щоб в0двернути увагу та втекти?" - спитав Пуласк0. "Коли в0н побачив, що ви за ним?"

Обличчя Райма напружилося в0д помилкового мислення юнака. "Як в0н м0г знати, що в ескалатор0 " контролер DataW0se?"

Почервон0вши, молодий чолов0к сказав: "Звичайно, звичайно. Не думав. В0н би це спланував заздалег0дь. В0н був у торговому центр0, щоб убити когось навмання або Фроммера зокрема, в0дкривши панель доступу".

Моторола Пуласк0 затр0щала. В0н в0д0йшов уб0к, щоб взяти передачу.

Сакс пояснив Райму та В0тмору: "Субб0т був пом0чений тут приблизно двадцять хвилин тому. Ми викликали п0дкр0плення. Ось чому зброя; ми подумали, що ти м0г бути ним, коли почули тебе з 0ншого боку буд0вл0".

Молодий оф0цер знову при"днався до них. "Одна машина патрулю" околиц0, 0нша зупиня"ться тут. Його поки що нема"".

Райм сказав: "Чи " шанс, що в0н у буд0вл0?"

"Бомж сказав, що в0н стояв на тому перехрест0", - сказав Сакс, киваючи. "В0н, напевно, побачив би його, якби суб'"кт п0д0йшов сюди".

В0тмор запитав: "Але мен0 ц0каво. Нав0що йому повертатися сюди?"

Райм сказав: "В0н може жити неподал0к". Район був здеб0льшого комерц0йним, але там були осередки багатоквартирних будинк0в 0 нов0ших - тобто с0мдесятип"яти-в0с0мдесятир0чних - квартир.

"Або в0н хвилю"ться, що недостатньо добре заметав сл0ди 0 повернувся шукати докази. В0н побачив нас 0 п0шов". Вона оглянула буд0влю. "Подивись, Роне, чи його не зламали".

В0н об0йшов конструкц0ю 0 повернувся. "В0кна ц0л0. Але задн0 двер0 могли бути вирван0. Подряпини".

Райм не м0г в0дчути стук0т у сво╖х нечутт"вих грудях, але в0н знав, що це сталося... з прискореного пульсу на його лоб0. - Ви сказали шукати докази , Сакс. В0н також м0г...

"Прийшов сюди, щоб знищити його!" Вона повернулася до буд0вл0.

Саме в цю мить 0з буд0вл0 почувся приглушений гурк0т . Який би запальний пристр0й не п0дклав Unsub 40, в0н мав бути досить великим. За л0чен0 секунди з в0кон першого поверху, як0 розбилися в0д спеки, почали виходити дим 0 полум"я.

Райм уп0ймав рот диму й попелу й, важко кашляючи, насилу маневрував назад у кр0сл0. Еверс В0тмор допом0г йому це зробити, в0дкинувши ногою см0тт"вий кошик, який перешкоджав втеч0 злочинця. Рон Пуласк0 подзвонив у диспетчерську службу, щоб над0слати FDNY.

I Амел0я Сакс п0дб0гла до вх0дних дверей буд0вл0, п0дняла розсипану брук0вку й розбила нею скло дверей. Вона повернулася до Райма й вигукнула: "На якому поверс0 оф0с блогера?"

"Сакс, н0!"

"Який поверх ?"

"Верх", - в0дпов0в в0н, все ще важко кашляючи.

Вона розвернулася й ускочила всередину, ледь уникаючи скляних кра╖в, що оточували в0дкрит0 двер0, наче зуби акули.


Вона заходить?

Добре. Щасти мен0.

Моя д0вчина-пол0цейська Реда, злод0йка з Б0лого замку, нав0ть не п0дозрю", що це п"ять повних галон0в низькооктанового газу, що горить у п0двал0. Океан полум'я. Буд0вля, суха, як кал0форн0йська сосна, не просто╖ть довго.

Чи буде вона ? Чи довго вона протрима"ться?

Я збирався повертатися додому, до Челс0 та 0нтернет-кафе, щоб над0слати к0лька електронних лист0в. Але я вир0шив залишитися. Я дивлюся у в0кно коридору, п"ятий поверх, покинуто╖ багатоквартирно╖ будинки через дорогу, к0лькома дверима нижче. Погано для життя, добре для шпигування. Я прис0даю, зменшуючись, щоб спостер0гати за тим, що в0дбува"ться п0д0 мною.

Не бачать мене тут, н0хто з них не бачить.

Досить впевнений.

Н0, н0хто не дивиться. Пол0цейськ0 машини ╖здять, але дивляться лише на вулиц0 та тротуари. Вони думають, що я п0шов. Бо хто буде чекати?

Ну, я б. Щоб побачити, хто саме за мною. I подивитись, хто захрусне до смерт0 чи задихнеться завдяки подарунку, який я залишив. З буд0вл0 вже йде густий дим. I потовщення б0льше. Як Ред може дихати? Як вона може бачити?

Сирени, я ╖х чую. Сигнал пожежно╖ машини на перехрест0. Я люблю звук, сурмлячий б0ль 0 печаль.

Якщо все п0де, як планувалося, ус0 лас0 шматочки доказ0в, як0 я залишив у каб0нет0 Тодда, необережний я, будуть розтоплен0 нан0вець. З лялькових будиночк0в Френс0с Л0 на м0сц0 злочину я знаю, наск0льки вагомими можуть бути докази - подив0ться, як Ред пок0нчив з мо╖ми дорогоц0нними повзунками.

Найкраще спалити.

Згор0ти в поп0л, в пил, в жирний пластиковий дим.

А Червоний?

Я особисто н0коли не переймався спалюванням к0сток. Це не задовольня". Краще зламати ╖х. Але як би вона не йшла, це добре. Волосся згор0ло, шк0ра, жир, пот0м к0стки, добре. Поки вона йде. Невеликий б0ль також не буде поганою р0ччю.

Дим згорта"ться, як величезний чорний свинячий хв0ст. Незабаром прийде допомога. Але пожежа добре розвива"ться.

Я не близько до шаленого пекла, але й не дуже далеко. Може, я почую ╖╖ крики.

Малоймов0рно, але завжди можна спод0ватися.


РОЗДIЛ 21

S дим мокрий, дим лускатий, дим це 0стота, яка ковза" в ваше т0ло 0 душить зсередини.

Амел0я Сакс, мружачись кр0зь б0л0, пот0м коричнев0, а пот0м чорн0 хмари, кинулася вгору сходами на верхн0й поверх буд0вл0, що вмирала в0д вогню в сво"му низькому серц0.

╥й довелося потрапити в оф0с блогера. Якщо суб'"кт доклав таких зусиль, щоб знищити це м0сце, це означало, що всередин0 були докази. Щось, що привело б до нього чи майбутн0х жертв.

"Iди", - сказала вона соб0, блювотно виплюнула, пот0м вимовила команду вголос.

Двер0, зв0сно, були замкнен0 - тому в0н 0 влаштував пожежу в п0двал0, доступн0шому, н0ж к0мната, яку в0н мав знищити. Вона перев0рила двер0 плечем. Н0, злому не було. Виламати двер0 можна ломами, таранами 0 спец0альними дробовими кулями (ц0литися т0льки в петл0, стр0ляти в замок не можна). Але ви не можете бити ногою в б0льш0сть дерев'яних дверей.

Тож вона пливла б, як ангел. Коли дим 0 спека згорталися навколо не╖, вона наткнулась на в0кно в коридор0 й вигнала цього теж. На в0дм0ну в0д дверей внизу, як0 залишили зазубрен0 осколки, тут в0кно зникло в осколках, в0дкриваючи широкий вх0д у порожнечу. Прохолодне пов0тря промчало повз не╖. Вона глибоко вдихнула, в0дчувши полегшення в0д кисню, але - з раптово наростаючого гуркоту позаду - вона зрозум0ла, що щойно також нагодувала пекло.

Вона подивилася 0 вниз, Не широкий тротуар виступу, але достатн0й. А в0кно в оф0с блогера було лише на п"ять-ш0сть фут0в в0д в0дкритого прямокутника, куди тепер забрався Сакс. Вона н0жилася на чистому пов0тр0, хтиво всмоктуючи його в сво╖ пекуч0 леген0. Вона глянула на землю. Н0кого п0д нею. Це була задня частина буд0вл0, навпроти того м0сця, де чекали Райм та 0нш0, 0, як вона спод0валася, пожежна команда прибула, щоб загасити полум"я.

Так, вона чула сирени. Але мовчки наказав ╖м: п0д0йд0ть ближче, якщо не проти.

Дивлячись позаду не╖. Клуби диму ставали все густ0шими.

Кашель 0 блювота. Господи, у не╖ бол0ли груди.

Отже, на карниз.

Тваринним страхом Сакс була клаустрофоб0я, а не висоти, але вона не посп0шала перекидатися на п"ятдесят фут0в на слизьку брук0вку. Уступ був добрих в0с0м дюйм0в завширшки, 0 ╖й довелося пройти лише два ярди, щоб д0статися до оф0су В0льямса. Краще без взуття, але ╖й також доведеться розбити це в0кно, щоб потрапити всередину, 0 закидати п0длогу бритвами. Збер0гайте взуття.

Iди. Нема" часу.

╥╖ телефон дзвонив.

Зараз важко в0дпов0сти...

На карниз, взявшись за в0конну раму та повернувшись обличчям до зовн0шньо╖ ст0ни буд0вл0. Пот0м вона легла праворуч, з вагою на носках, пальцями вп"явшись у шви м0ж заплямованим сажею кам0нням. ╥╖ зап"ястя пройшли судоми.

Зсередини буд0вл0 стог0н. Щось структурне дало зб0й.

Наск0льки це була погана 0дея?

Зараз це питання не варто ставити.

Один ярд, пот0м другий, 0 вона п0д0йшла до в0кна В0льямса. Всередин0 було ледь пом0тне нал0т диму, але видим0сть була хорошою. Поклавши руки на раму, м0цно стиснувши, вона в0дкинула кол0но й ударила ногою. Скло розлет0лося на тисячу осколк0в, усипавши п0длогу в крих0тному тьмяному каб0нет0.

Проте потрапити всередину виявилося складн0ше, н0ж вона думала. Проблема центру ваги. Опустивши голову й плеч0, щоб нахилитися, ╖╖ зад упав у порожнечу, 0 це почало нахиляти ╖╖ назад.

н0...

Принаймн0 ╖╖ руки вдало впоралися з рамою - частинами, де не залишилося скла. Спробуйте вб0к. Нахилившись праворуч, опустивши л0ву ногу, а пот0м перен0сши ╖╖ вагу на цю к0нц0вку. Сакс засунув руку всередину, шукаючи, за що вхопитися. Металевий косинець, картотека, здогадалася вона. Гладка, без ручки. Вона в0дчувала лише б0к мебл0в. Але згадуючи канал D0scovery або якесь под0бне шоу про скелелаз0ння, вона уявляла соб0 в0льних скелелаз0в, як0 забивають пальц0 в найдр0бн0ш0 щ0лини й витримують свою вагу. Вона пересунула руку до задньо╖ ст0нки шафи, затиснула пальц0 м0ж металом 0 ст0ною й почала переносити свою вагу всередину.

Переломний момент.

К0лька дюйм0в, збалансований.

Поштовх. Зараз.

Сакс завалився всередину, впавши на вкриту склом п0длогу.

Без пор0з0в. Ну, н0чого серйозного. Вона в0дчула легкий укол у кол0н0 - суглоб0, який до операц0╖ мучив артритний б0ль. Тепер б0ль повернувся завдяки пад0нню. Але вона п0днялася 0 випробувала. Механ0зм запрацював. Вона глянула на дим, який валив усередин0 з-п0д дверей. Тепер у всьому оф0с0 стало жарко. Невже полум'я могло так швидко п0днятися й смажити дуб п0д ╖╖ ногами?

Вона сильно закашлялася. Знайшов нев0дкриту пляшку Deer Park, в0дкрутив кришку й пихнув. Знову плюнув.

Швидко скануючи, Сакс пом0тив три картотечн0 шафи, полиц0, заповнен0 папером у вс0х формах: журнали, газети, роздрук0вки, брошури. Усе надзвичайно горюче, зазначила вона. Здивуючись, вона побачила, що це були переважно загальн0 статт0 про небезпеку видобутку даних, втручання уряду в приватне життя, крад0жку особистих даних. Вона в0дразу не побачила н0чого, пов"язаного з контролерами, про як0 говорили Райм 0 В0тмор, чи чогось 0ншого, що могло спонукати ╖х суб""кта вбити В0льямса, ан0 доказ0в, як0 в0н м0г залишити.

У кутку з-п0д пл0нтуса вибивалося полум"я. I запалив книжкову полицю. На 0ншому к0нц0 к0мнати ще один вогняний язик налет0в на картонну коробку й, не звол0каючи, п0дпалив ╖╖.

Буд0вля знову застогнала, а двер0 почали пот0ти лаком.

Охнула в0д ще одного звуку: в0кна навпроти того, що вона прол0з, передню частину буд0вл0, вр0зався всередину. За мить ╖╖ Глок вийшов, хоча тяга була лише 0нстинктивною; вона знала, що зловмисник не був загрозою, але насправд0 це те, на що вона весь час розраховувала як порятунок. Сакс кивнув нью-йоркському пожежнику, який безтурботно сид0в на драбин0, при"днан0й до вантаж0вки сорока з невеликими футами нижче.

Ж0нка скерувала верхню частину драбини, щоб вона зависла приблизно за два фути в0д п0дв0коння. Вона подзвонила: "Буд0вля впаде, детективе. Ви йдете зараз".

Якби у не╖ була година, вона могла б проанал0зувати документи й знайти щось доречне, що могло б вказати на мотиви суб""кта, минул0 жертви й майбутн" жертв, його особу. Однак вона зробила "дине доступне. Схопила портативний комп"ютер, вирвала шнур живлення та, не встигнувши в0дкрутити дроти, що з""днували його з мон0тором, розр0зала пристр0й сво╖м ножем.

"Залиште це", - сказала пожежна FDNY кр0зь маску.

- Не можу, - сказав Сакс 0 посп0шив до в0кна.

"Потр0бн0 обидв0 руки!" Тепер потр0бно було кричати. Буд0вля стогнала, коли ╖╖ к0стки ламалися.

Але Сакс обняла комп"ютер 0 вил0зла на драбину, тримаючись лише правою рукою. ╥╖ ноги р0зали одну сторону та 0ншу сходинку. Кожен м"яз ╖╖ т0ла, здавалося, стиснувся. Але вона все одно трималася.

Оператор внизу в0дв0в ╖х в0д буд0вл0. Оф0сна к0мната, в як0й був Сакс за к0лька секунд до того, раптом охопила полум"я.

"Дякую!" Подзвонив Сакс. Ж0нка або була глуха до ╖╖ сл0в через рев, або була розлючена, що Сакс про0гнорував ╖╖ попередження. В0дпов0д0 не було.

Драбина втягнулася. Вони були на висот0 двадцяти фут0в над землею, коли в0н с0пнувся, 0 Сакс нарешт0 довелося в0дпустити комп"ютер, щоб не вилет0ти на вулицю.

Ноутбук вилет0в на тротуар 0 розчахнувся, посипавши дощем шматочки пластику та ключ0в у десяток р0зних напрямк0в.


Через годину Л0нкольн Райм 0 Джуль"тт Арчер сид0ли за одним 0з стол0в для доказ0в. Поруч був Мел Купер. Еверс В0тмор стояв у кутку, жонглюючи двома дзв0нками на двох моб0льних.

Вони чекали доказ0в 0з згор0ло╖ буд0вл0; структура повн0стю зникла. В0н розвалився на купу тл0ючого кам0ння та розплавленого пластику, скла та металу. Сакс наказав екскаватору провести розкопки, 0 Райм спод0вався, що щось в0д запального пристрою може залишитися.

Щодо комп"ютера, то Рон Пуласк0 в0дн0с його в центр м0ста до в0дд0лу боротьби з комп"ютерними злочинами NYPD на One PP в над0╖, що божев0льний вертикальний ривок Сакса не був марним; Родн0 Шарнек визначатиме, чи можна врятувати будь-як0 дан0 на ноутбуц0.

Вх0дн0 двер0 в0дчинилися, 0 до в0тальн0 зайшла 0нша постать. Обличчя Амел0╖ Сакс було розмазане, волосся розпущене наб0к, 0 на н0й було дв0 пов"язки, як0, 0мов0рно, закривали пор0зи в0д розбитого скла - здавалося, вона винесла принаймн0 три шибки п0д час драматичного проникнення в оф0с В0льямса.

Райм був справд0 здивований, що вона не постраждала сильн0ше. В0н не був радий, що вона про0гнорувала його й п0шла на ризик. Але багато рок0в тому вони уклали негласну угоду. Вона доводила себе до крайнощ0в, 0 саме такою вона була.

Коли ти руха"шся, вони не можуть д0стати...

Вираз ╖╖ батька 0 це був ╖╖ житт"вий дев0з.

Сакс н0с невеликий ящик з молоком, у якому були докази з буд0вл0 - однак дуже мало, як це часто траплялося, коли сцену знищу" полум"я.

Напад кашлю. Потекли сльози.

"Сакс, ти в порядку?" - спитав Райм. Вона в0дмовилася в0д по╖здки до в0дд0лення нев0дкладно╖ допомоги й залишилася на обпаленому м0сц0, щоб провести розкопки та пройтися по с0тц0, щойно пожежна частина дала все, а Райм, В0тмор 0 Том повернулися до його м0ського будинку.

"Трохи диму. Н0чого". Б0льше кашлю. Вона криво глянула на Мела Купера. "Ти вигляда"ш як той, хто працю" в NYPD".

Техн0к почервон0в.

Вона в0ддала ящик Куперу, який оглянув м0шки.

"Це воно?"

"Це воно."

В0н п0д0йшов до хроматографа, щоб почати анал0з. Сакс, витираючи оч0, дивилася на Джуль"тт Арчер. Райм зрозум0в, що вони н0коли не зустр0чалися. В0н познайомив ╖х.

Арчер сказав: "Я багато чув про вас".

Зв0сно, Сакс кивнув у знак прив0тання, а не подав руку. "Ви той стажер, про якого Л0нкольн згадував, що збирався допомагати".

Райм припустив, що в0н н0коли не згадував, що Арчер був у 0нвал0дному в0зку. Насправд0 в0н в0рив, що н0коли н0чого не розпов0дав Саксу про свого учня, нав0ть 0м"я чи стать.

Сакс коротко подивився на Райма, загадковим поглядом, можливо, докоряючи, а можливо, н0. А пот0м до Арчера: "При"мно познайомитися".

В0тмор в0дключився в0д одного, пот0м в0д 0ншого дзв0нка. "Детектив Сакс. Ти впевнений, що з тобою все гаразд?"

"Н0чого, насправд0".

Адвокат сказав: "Н0коли не думав, що коли мен0 зателефонують про позов про спричинення т0лесних ушкоджень, все зак0нчиться таким чином".

Райм сказав Саксу: "Тож ваш випадок 0 наш випадок - це одне й те саме - до реч0, ╖х часто неправильно висловлюють як одне й те саме" .

Сидячи б0ля газового хроматографа/мас-спектрометра, Мел Купер сказав: "Я не дуже розум0ю, що в0дбува"ться".

Райм розпов0в про те, що Unsub 40 читав блог Тодда В0льямса 0 вир0шив звернутися до нього за допомогою у злам0 контролера DataW0se, щоб перетворити його на зброю. "В0н каже, що ми можемо здогадатися, що в0н хоче допомогти В0льямсу викрити небезпеки цих речей, геть цифрове сусп0льство, кап0тал0зм, под0бну ф0гню". Райм кивнув на пов0домлення в блоз0, все ще на одному з мон0тор0в. "В0льямс навча" зловмисника, як зламати систему, 0 той вбива" його. В0н витратний матер0ал".

Арчер додав: "В0н також " проблемою. Репортаж про авар0ю на ескалатор0 може згадати диспетчера в прес0. В0льямс знав би, хто за цим сто╖ть".

Райм кивнув 0 продовжив: "Амел0я пересл0ду" його в Брукл0н0 та сл0ду" за ним у торговий центр, де в0н збира"ться вбити свою першу жертву".

Арчер запитав: "Як ми зна"мо, що це його перша жертва?"

Резонне запитання. Але Райм сказав: "В0льямса було вбито лише к0лька тижн0в тому, 0 я не пригадую жодно╖ п0дозр0ло╖ смерт0, пов"язано╖ з продуктом, у новинах. Ми можемо знайти б0льше, але поки припуст0мо, що ескалатор був першим. Питання в тому, чи було це одноразово? Або в0н плану" б0льше?"

"I чому?" - запитав адвокат. "Який у нього мотив? Використовувати контролер для вбивства - це ма" бути чимало проблем".

Райм додав: "I це набагато ризикован0ше", у той же час, коли Арчер сказав: "I в0н б0льше ризику"". Крим0нал0ст засм0явся. "Ну, ми не зна"мо, чому, 0 нас не особливо хвилю". Коли ми його сп0йма"мо, ми можемо запитати. Коли в б0са комп"ютер буде готовий?"

- Рон сказав, що це ма" бути протягом години.

"А де, в б0са , новачок?" - буркнув Райм. "Той 0нший випадок? Гуть"ррес, я думаю, в0н згадав".

"Я думаю так."

"Гуть"ррес був убивцею чи вбивцею?"

Сакс сказав: Я не знаю, чому в0н нагр0ва"ться".

"Ну, ми впора"мося..."

Що привернуло увагу Сакса до Rhyme.

"Ви це ма"те на уваз0?"

"Що?" Зовс0м не розум0ючи, до чого вона веде.

"Ми впора"мося". Ти збира"шся нам допомогти? Зараз це злочинно".

"Звичайно, я буду".

Ледь пом0тна посм0шка на ╖╖ обличч0.

Райм сказав: "У мене нема" вибору. Ми отрима"мо суб'"кта, 0 Сенд0 Фроммер може подати на нього до суду за неправом0рну смерть".

Райм згадав, що В0тмор сказав про втручання причин. Сам контролер не був причиною смерт0 Грега Фроммера; це був злом Unsub 40, який убив його. Це було схоже на те, що хтось перер0зав гальм0вн0 маг0страл0 автомоб0ля, вбивши вод0я. Виробник автомоб0ля не н0с в0дпов0дальност0.

Погляд на адвоката. "Сенд0 зможе подати до суду на суб'"кта, правда?"

"Звичайно. Сценар0й О. Дж. С0мпсона. Якщо нам пощастить, у ц0"╖ особи - вашо╖ суб""кта - " активи".

"Я не збираюся скасовувати пенс0ю, Сакс. Але на деякий час наш0 шляхи зб0гаються".

Посм0шка зникла. "Звичайно".

Мел Купер перев0рив докази, знайден0 Саксом. В0н запитав: "М0сце походження?"

"Правильно".

П0дпал створю" дуже ч0тк0 в0зерунки, коли полум"я почина"ться та поширю"ться. Саме на м0сц0 походження сл0дч0 можуть оч0кувати знайти найкращ0 докази про злочинця.

В0н читав з мон0тора ГХ/МС. "Сл0ди воску, низькооктанового бензину - недостатньо, щоб пов"язати це з певним виробником - 0 бавовна, пластик, с0рники".

"Св0чкова бомба".

"Правильно".

Простий саморобний вибуховий пристр0й можна зробити з глечика з бензином, використовуючи св0чку як запал.

Купер п0дтвердив, що сл0ди були наст0льки м0н0мальними, що в0н не зм0г знайти жодного 0ншого 0нгред0"нта в СВУ суб'"кта. Як 0 п0дозрював Райм.

Саксу подзвонили ще раз, в0н трохи покашляв, перш н0ж прийняти. "Прив0т?" Кива", слуха". "Дякую."

Райм зрозум0в, що це не гарна новина.

Вона зак0нчила розмову й звернулася до 0нших у к0мнат0. "Повний огляд м0крорайону. Його н0хто не бачив. Мабуть, в0н п0шов одразу п0сля встановлення бомби".

Знизування плечима. Н0чого 0ншого, кр0м Райма, не оч0кував.

Через мить ще один дзв0нок. Iм"я Родн0 Шарнека блимало на 0дентиф0катор0 абонента.

Ах, будемо спод0ватися на краще.

- В0дпов0дай, - наказав Райм.

Рок-музика повернулася. Але т0льки мить. Перш н0ж Райм встиг сказати: "Вимкн0ть цю кляту музику, будь ласка", оф0цер зменшив гучн0сть.

"Л0нкольн".

"Родн0, ти тут на динам0ку з... купою людей. Нема" часу на перекличку. Чи можна було врятувати комп"ютер Тодда В0льямса?"

Пауза, яку Райм сприйняв як паузу здивування. "Ну, звичайно. Пад0ння як це н0чого. Ви можете скинути комп"ютер 0з л0така, 0 дан0 збережуться. Чорн0 ящики, зна"те".

"Що ти ма"ш?"

"Схоже, стосунки м0ж цим В0льямсом 0 вашим суб""ктом нещодавн0. Я знайшов к0лька електронних лист0в м0ж ними. Я над0шлю ╖х вам".

Через мить на екран0 з"явився безпечний електронний лист. Вони читають перше з додатк0в, що супроводжують його.

Прив0т, Тодд. Я читаю ваш блог 0 в0дчуваю те ж саме: те, до чого сусп0льство приходить, не " добрим, а електрон0ка та цифровий св0т роблять його набагато небезпечн0шим м0сцем, н0ж це повинно бути. Ма" бути спос0б зм0нити систему. Грош0 - це, звичайно, кор0нь, як ви запропонували, я хот0в би спробувати допомогти у ваш0й справ0. Чи можемо ми зустр0тися?

PG

Арчер сказав: "Ах. У нас " 0н0ц0али".

- Можливо, - сказав Райм. "Продовжуй, Родн0".

Шарнек продовжив: "Ваш суб'"кт використовував анон0мний обл0ковий запис електронно╖ пошти. Ув0йшли з нев0дстежувано╖ IP-адреси. Вони призначили зустр0ч на день вбивства".

Купер переглянув електронний лист. "Не особливо розумний. Подив0ться на помилки, коми та омон0ми. ВИ апостроф RE зам0сть "ваш". I "╖х" теж".

Риму виправлено, " Гетерон0ми " . Така сама вимова, 0нше написання та значення. Омон0ми мають однакову вимову й однакове написання, але р0зне значення".

Дивлячись на екран, Арчер нав0в класичний приклад: "Гавай - те, що робить собака, 0 покриття на дерев0. Омон0м". Пот0м вона додала: "Але я не думаю, що в0н дурний. Я думаю, що в0н прикида"ться. Наб0гаюч0 речення, гетерон0ми - вони очевидн0. Але в0н правильно використову" пункт "як ви пропону"те". Не "як ви пропону"те".

Райм погодився. "I 0нф0н0тив п0сля "спробувати". Це нестандартно сказати "спробуй 0"; ви повинн0 сказати "спробуйте". I використання "тод0" зам0сть "н0ж" було б позначено б0льш0стю перев0рок використання, нав0ть на звичайному телефон0. Н0, ви ма"те рац0ю; в0н прикида"ться".

Шарнек перервав: "А тепер велика знах0дка. Найб0льш тривожна знах0дка".

В0тмор запитав: "Що це, м0стере Шарнек?"

"За к0лька годин до вбивства - я припускаю, коли Тодд 0 ваш суб""кт зустр0чалися - Тодд був онлайн. В0н зробив дв0 реч0. По-перше, в0н купив базу даних. В0н купив його у комерц0йного майнера даних. В0н видавав себе рекламним агентством - використовував справжн" агентство з обл0ковим записом, який зламав - 0 стверджував, що йому потр0бна 0нформац0я для досл0дження ринку. Це був перел0к продукт0в, у яких м0стяться контролери DataW0se F0ve Thousand".

"Ск0льки?"

"Багато. Близько восьмисот р0зних продукт0в, майже три м0льйони одиниць, доставлених на п0вн0чний сх0д США, включаючи район Нью-Йорка. Деяк0 не могли б завдати реально╖ шкоди, якби третя сторона взяла контроль: комп"ютери, принтери, св0тло. Iнш0 можуть бути смертельно небезпечними: автомоб0л0, потяги, л0фти, деф0брилятори, кард0омон0тори, кард0остимулятори, м0крохвильов0 печ0, печ0, електро0нструменти, печ0, крани - велик0, як0 використовуються на буд0вництв0 та в доках. Я вважаю, що ш0стдесят в0дсотк0в 0з них можуть бути небезпечними. Пот0м, друга р0ч, яку в0н купив, база даних покупц0в цих продукт0в. Деяк0 " виробниками обладнання. Як M0dwest Conveyance. Iнш0 - 0ндив0дуальн0 споживач0, як0 купили розумну техн0ку. Iмена та адреси. Знову ж таки, в основному Нью-Йорк 0 п0вн0чний сх0д".

Арчер запитав: "Це доступно? Ця 0нформац0я?"

Ще одна пауза. Можливо, це було одне з подиву. "Видобуток даних, пан0..."

"Лучник".

"Ви нав0ть не уявля"те, що про вас знають агрегатори. Завдяки збору даних, коли ви купу"те, в даному випадку, розумну п0ч, ви почина"те отримувати пряму поштову рекламу 0нших продукт0в, як0 можуть бути ор0"нтованими на хмару. Купуючи п0ч, ви заявили, що належите до певно╖ демограф0чно╖ категор0╖".

"Тому в0н просто перегляда" список 0 знаходить небезпечний продукт 0з DataW0se всередин0, як-от ескалатор. В0н врива"ться 0 чека" так що - якщо в0н порядний монстр - то не дитина чи ваг0тна ж0нка ╖де на другий поверх 0 натиска" кнопку".

Сакс запитав: "Як в0н це зламав? Це не могло бути так просто".

Цього разу без паузи. Просто см0х. "Добре. Гаразд. Про Iнтернет речей - фраза, яку я ненавиджу, але вона ". Чи можу я дати вам короткий урок?"

"Мен0 подоба"ться коротка частина, Родн0".

"Розумн0 продукти, починаючи в0д побутових св0тильник0в 0 зак0нчуючи тими, про як0 я щойно згадав, " "вбудованими" за допомогою схем бездротового п0дключення".

Райм згадав про це з блогу В0льямса.

"Тепер вбудован0 пристро╖ використовують спец0альн0 протоколи - назвемо ╖х правила, - як0 керують тим, як комп"ютерн0 пристро╖ сп0лкуються з хмарою та м0ж собою в мережах. Z0gBee 0 Z-Wave " найпопулярн0шими протоколами. Контролер DataW0se та деяк0 0нш0 компан0╖ використовують W0-Sw0ft. Протоколи передбачають ключ0 шифрування, щоб переконатися, що розп0знаються лише законн0 користувач0 та пристро╖, але " момент уразливост0, коли плита або веб-камера та мережа намагаються потиснути один одному руки, 0 хакери можуть винюхати це та отримати мережевий ключ.

"Що г0рше, виробники, що ж, не дивуйтеся - жад0бн0! Для створення нового програмного забезпечення потр0бен час, 0 це суперечить проблем0 часу виходу на ринок, з якою стикаються високотехнолог0чн0 компан0╖. Чим довше потр0бно почати продавати продукт, тим б0льший ризик того, що хтось випередить вас. Отже, що сталося, ц0 компан0╖, що займаються розумними контролерами, використовують 0снуюче програмне забезпечення для сво╖х вбудованих продукт0в, 0 я маю на уваз0 старе, давн" програмне забезпечення. Посуд 0з динозавр0в. Ранн0 операц0йн0 системи W0ndows 0 Apple, а також деякий в0дкритий вих0дний код, позбавлений пряник0в, як пасьянс 0 Pa0ntShop. Програмне забезпечення " б0льш вразливим до експлойт0в безпеки, н0ж якби компан0я написала новий код, який був би специф0чним для продукт0в, у яких 0нстальовано 0нтелектуальний контролер".

"Експлойт?" З В0тмора. "Що це?"

"Злом. Знайти слабк0сть 0 використати ╖╖. Ви зна"те про холодильник к0лька рок0в тому? Це було еп0чно. Л0н0йка розумних холодильник0в використовувала старе програмне забезпечення, написане для ПК. Хакери проникли всередину 0 перетворили контролер на спам-бота. Холодильники навколо св0т писав 0 надсилав електронн0 листи про зб0льшення пен0са та пропозиц0╖ в0там0н0в на м0льйони адрес. Власники будинк0в н0коли не знали".

"Компан0╖, як0 виробляють ц0 розумн0 контролери? Х0ба вони не можуть захистити в0д хакер0в?" - запитав Арчер.

"Ну, вони намагаються. Вони завжди надсилають оновлення з виправленнями безпеки. Ви коли-небудь входили у св0й комп"ютер 0 чекали, оск0льки W0ndows встановлю" оновлення? Ймов0рно, це патч безпеки. Iнод0 ╖х доводиться встановлювати самост0йно. Iнод0, як у Google, вони завантажуються та встановлюються автоматично. Патч зазвичай справля"ться з0 сво"ю справою... звичайно, поки якийсь хакер не придума" новий експлойт".

Райм запитав: "Чи можна його в0дстежити, коли в0н онлайн 0 контролю" продукт?"

"Можливо. Вам доведеться поговорити про це з виробником контролера".

- Ми це зробимо, Родн0. Дякую."

Вони в0дключилися.

Сакс сказав: "Я попрошу когось 0з One PP дати нам контактний номер у контролерськ0й компан0╖". Вона в0д0йшла, щоб подзвонити. Вона завершила його 0 сказала: "Вони повернуться до нас якнайшвидше".

Пот0м одночасно пролунали три телефони в салон0. Сакса, В0тмора 0 Купера.

- Ну, - сказав Сакс, читаючи. "Схоже, у нас " св0й мотив". ╥╖ обличчя св0тилося в0д екрана телефону, коли вона читала.

"Що?" - спитав Райм.

В0тмор сказав: "М0й пом0чник юриста над0слав мен0 пов0домлення. Напевно, схожий на ваш, детективе Сакс. Публ0кац0я в к0лькох онлайн-верс0ях газет у розд0лах 0з публ0кац0ями, в як0й припису"ться в0дпов0дальн0сть за загибель ескалатора".

- Це тут, - сказав Купер. Ус0 повернулися до дисплея.

Ваша жага до речей, предмет0в, др0бничок стане смертю для вас ус0х! Ви в0дмовилися в0д справжн0х ц0нностей 0, роблячи це, втратили св0й дорогоц0нний "контроль". Це трапля"ться, коли ви використову"те сво╖ дан0 нерозумно. Ви в0дкинули любов родини та друз0в до сво"╖ залежност0 речей. Ви повинн0 волод0ти все б0льше 0 б0льше 0 б0льше, поки незабаром ваше майно не заволод0" ВАМИ 0 холодним сталевим поц0лунком в0дправить вас до пекла.

- Народний обер0г

, що електронний лист суб""кта до Тодда В0льямса був п0дписаний P.G.

"Законно?" - спитав Купер.

Ц0каво, що багато людей приписували соб0 злочини, до яких вони не мали в0дношення.

"Н0, я впевнений, що це в0д нього", - сказав Райм.

"Як ти-?" Арчер почав. Пот0м: "Звичайно, слово "контроль". Це в лапках. I посилання на "мудрий" 0 "дан0".

"Точно так. Злом DataW0se не " публ0чною 0нформац0"ю; т0льки наш суб'"кт зна" про це. I деяк0 з тих самих навмисних граматичних помилок, ВИ. I неправильне використання слова "що" для слова "який".

Сакс сказав: "Давайте д0зна"мося, чи робив в0н це ран0ше..." Вона вийшла в Iнтернет 0 почала пошук. Через к0лька хвилин "Н0чого в NCIC". Нац0ональний центр 0нформац0╖ про злочини збира" ордери та проф0льну 0нформац0ю про десятки тисяч п0дозрюваних у Сполучених Штатах 0 деяких 0ноземних державах. Сакс додав, що популярна преса не пов0домляла про жодн0 групи актив0ст0в, як0 влаштовували атаки, як0 б будь-яким чином були схож0 на те, що зробив Unsub 40. Також не було жодних згадок про "Народного Варта".

Райм зрозум0в, що Джуль"тт Арчер в0д0йшла в0д 0нших 0 дивилася на екран комп"ютера. Вона подзвонила: "У мене все".

"Що?" - прямо спитав Райм, роздратований тим, що нема" нових сл0д0в у справ0, у як0й суб""кт, можливо, нац0лив на б0льше жертв прямо зараз.

"Контролерська компан0я. CIR M0cro?" Вона повернулася до 0нших 0 кивнула на екран, який щойно викликала. "Це пряма л0н0я генерального директора, В0ней Чаудхар0".

"Як ти це отримав?" - запитала Сакс, мабуть, роздратована тим, що допомога пол0ц0╖ Нью-Йорка, про яку вона запитувала, не була такою швидкою, як аматор.

- Просто трохи детективно╖ роботи, - в0дпов0в Арчер.

"Давайте поговоримо з ним", - сказав Райм.

Сакс набрала номер у св0й телефон 0, очевидно, отримала пом0чника Чоудхар0, як м0г зробити висновок Райм. П0сля пояснень мова т0ла Сакс, яка виражала здивування, натякала, що вона сп0лку"ться з самим генеральним директором. Здавалося, в0н не опирався розмов0 з ними, хоча, - пояснила вона п0сля в0дключення, - зараз в0н не в0льний. В0н м0г поговорити з ними приблизно за сорок п"ять хвилин.

Мабуть, п0сля того, як його адвокати з0бралися навколо нього, як поселенц0, що кружляли навколо вагон0в, коли вороги з"являлися на урвищах над ╖хн0ми головами.


РОЗДIЛ 22

Що ми ма"мо, сержант?" Запитання плавно промайнуло в гарн0тур0 оф0цера.

Фургон тактичного спостереження DSS, сантехн0ка сьогодн0, був припаркований прямо навпроти бару, 0 сержант пол0ц0╖ Нью-Йорка Джо Рейл0 добре оглянув внутр0шню частину занурення. В0н в0дпов0в: "Вони обидва, сидять, висять. П'ють пиво. Н0яко╖ турботи на св0т0". Пузатий сивий оф0цер 0з в0дд0лу наркотик0в, Рейл0 працював кер0вником програми "Прибирання вулиць в0д наркотик0в" в0д ╖╖ початку багато рок0в тому; тод0 рад0оприймач0 тр0щали, як ватний вощений пап0р. Дивно, що вони взагал0 могли координувати бюсти. Тепер усе було цифровим у висок0й розд0льн0й здатност0, н0би оф0цер тактично╖ групи, з яким в0н розмовляв, був лише за к0лька метр0в в0д нього, а не на вулиц0 в цьому брудному брукл0нському капюшон0.

Рейл0 був не сам у фургон0. Поруч 0з ним, керуючи камерою, стояв чепурний 0 здоровий молодий афроамериканський оф0цер, дивовижна з електронними очима та вухами, хоча на смак сержанта вона була надто сильно надушена.

"Зброя "?" - запитав голос у його вус0. Та"мна техн0чна команда була за п0вкварталу в0д бару Р0ч0 в Бедфорд-Стуйвесант0, 0 ╖м, до б0са, краще було б замовити кальцоне, яке Рейл0 сказав ╖м принести для нього. I н0якого шпинату. Шинка 0 швейцарська. Крапка. Сода. д0"та.

Рейл0 вдивлявся в зображення на екран0 двох пивоман0в за наглядом. Ж0нка-оф0цер похитала головою. Рейл0 сказав: "Негативне представлення".

Що не означало, що дво" чолов0к0в, за якими вони спостер0гали, не були озбро"н0 до зуб0в.

"Т0льки вдвох?"

Сказав би три, було три. Чотири, чотири.

"Так". Рейл0 потягнувся. Спод0вався, що це не марна трата часу. Була достов0рна 0нформац0я про те, що старший мудак з одн0"╖ з команд Дом0н0кансько╖ Республ0ки зустр0чався з м0сцевим панком у Р0ч0. Можливо, передати щось велике. Але хлопець 0з ДР зап0знився, а панк - худий, незграбний - просто тусувався з якимось нев0домим, б0лим чолов0ком, молоденьким, який 0 сам поводився якось незграбно.

Тактик по рац0╖ зробив ковток чогось, прицмокнувши, 0 запитав: "Як п0зно Б0г Бой?"

Дом0н0канець не т0льки займав висок0 позиц0╖ в ек0пажах, але й схилив чашу терез0в до трьохсот з лишком.

"П0вгодини." Рейл0 глянув на годинник. "Сорок хвилин".

"В0н не покажеться", - пробурмот0в пол0цейський. Зараз в0н жував.

В0дсутн0сть гангстера, ймов0рно, не була холодною, припустив Рейл0. Постачальники л0к0в на дом0н0канському р0вн0 просто дуже, дуже зайнят0.

"Ви впевнен0, що нев0домий 0з ним не з ек0пажем DR?"

Рейл0 засм0явся. "Н0, якщо т0льки часи не так0 важк0, що вони наймають хорист0в. Б0л0. А часи не так0 важк0".

"Хтось зна"те, хто?"

"Нуп. Дескрип блондин, ш0сть фут0в, до б0са худий. Рейл0 оглянув обличчя хлопця зблизька. "Ви зна"те, в0н вигляда" см0шно".

"Що ма"ться на уваз0?" - сказав хлопець, який зн0мав, м0ж укусами.

До б0са це. Я хочу мо" кальцоне.

"Нервовий".

- В0н створив вас, сержант?

"Я сиджу в довбаному фургон0 сантехн0ки на вулиц0 в Брукл0н0, яка заповнена магазинами сантехн0ки. Об""ктив камери розм0ром приблизно з член вашого кота".

"У мене нема" кота".

"Н0, в0н мене не змушував. Просто в0н не хоче бути з нашим хлопцем".

"Хто б?"

Влучне зауваження. Альфонс Грав0та - в0н же Альфо, але б0льш популярний Альпо, гав гав - це був блискучий шматок нероботи. Зародку дилера пощастило пропустити, щоб його затримали, але в0н мав нам0р просунутися вгору, розширивши св0й вуличний б0знес в0д м0н0-маркету, в якому в0н розташовувався в Ocean H0ll, до Бед-Сту╖ та Браунсв0ля.

"Зачекай." Рейл0 с0в р0вн0ше.

"Там хлопець з ДР?"

"Негативний. Але Альпо та його приятель... зачекайте, щось в0дбува"ться".

"Що?" Жування припинилося.

"Схоже на транзакц0ю... Витягн0ть". Останн0й звернувся до надушеного копа, який сид0в поруч.

Невдалий виб0р сл0в, вир0шив в0н. Або добре. Але вона пропустила натяк.

Оф0цер зменшив масштаб, щоб отримати ширший зн0мок, щоб зловити все, що робили Альпо та блондин. Альпо оглядався й ловив рибу в кишен0. Блондинистий хлопець теж був. Пот0м долоня зустр0лася з долонею.

"Добре, отримав обм0н".

"Що це було?"

"Черт. Справедлива к0льк0сть купюр. Але не м0г побачити товар. Ви могли бачити?"

"Н0, сер", - в0дпов0ла ж0нка з0 спостереження. Гарден0я спала на думку, парфуми, хоча Рейл0 й гадки не мала, як гарден0╖ пахнуть або виглядають.

Тактичний пол0цейський передав по рац0╖: "Ваш дзв0нок, сержант".

Рейл0 сперечався. Вони щойно бачили незаконну операц0ю з наркотиками. Вони могли повернутися додому з двома головами. Але, можливо, ма" сенс взяти Б0лого Хлопчика одного, на вулицю, 0 тримати Альпо в гр0. У них би був принаймн0 один нашийник, якби вони не змогли повернутися до 73-го з цим покидьком DR у метал0. У хлопця також може бути 0нформац0я про дом0н0канець. Вони могли тиснути нервового хлопця, поки в0н не здався.

Або просто дозвольте цьому пройти - очевидно, угода була не такою великою. Блондинистий хлопець м0г п0ти, 0 вони спод0валися, що Великий Хлопчик з"явиться.

Тактичний: "Вони все ще там, просто сидять?"

"Правильно".

"Ми пере╖жджа"мо?"

"Н0, не хочу втрачати зв"язок Alpo з нашими друзями DR. Може, в0зьм0ть 0ншого хлопця, якщо в0н п0де. А поки чекайте".

"Хлопець 0з л0кар0в зап0знився на п"ятдесят хвилин".

Рейл0 прийняв р0шення.

"Добре, я скажу тоб0, що ми будемо робити. Але дайте в0дпов0дь на запитання: Ви замовля"те мен0 ту кальцоне?"


Л0нкольн Райм казав: "Ми зна"мо, що в0н знову когось вдарить. Я хочу, щоб пам"ятка була над0слана до кожно╖ д0льниц0 та станц0╖ FDNY. Я хочу почути про будь-який нещасний випадок 0з продуктом, уявний нещасний випадок. Стат. Негайно. ЯКНАЙШВИДШЕ. Будь-яке кл0ше, яке ви хочете використовувати".

Мел Купер сказав, що подба" про це, 0 намалював св0й телефон так само, як маленький револьвер, який в0н носив майже химерно на стегн0.

Сакс отримала смс 0 глянула на св0й телефон. "Компан0я розумних контролер0в. Вони хочуть поговорити".

"Або, - сказав Арчер, - скаж0ть нам особисто, наск0льки вони не хочуть сп0впрацювати".

Коли справа д0йшла до сл0дчо╖ роботи, вона досить швидко вчилася, подумав Райм 0 крикнув, щоб Том налаштував дзв0нок по Skype.

Невдовз0 по к0мнат0 пролунав характерний пульс мелод0╖ програми, 0 через мить екран ожив.

Це було не так багато вагона, що кружляв. На екран0 було лише дво" людей 0з CIR M0cro, 0 одним 0з них, як легко вир0шив Райм, був сам В0ней Парт Чоудхар0, який виглядав як жителем П0вденно╖ Аз0╖, так 0 авторитарним. На ньому була сорочка без ком0ра та стильн0 окуляри в металев0й оправ0.

Iнший був бл0дим, сол0дним чолов0ком рок0в п"ятдесяти. Адвокат, мабуть. В0н був у костюм0, без краватки.

Вони сид0ли в антисептичному каб0нет0: голий ст0л, на якому стояли два мон0тори, букендинг пари. На ст0н0 позаду них видн0лися плями бордово-блакитно╖ фарби. Райм спочатку подумав, що це картина, але побачив, що н0, вона прямо на ст0н0. Стил0зоване зображення логотипу компан0╖.

"Я Амел0я Сакс, детектив пол0ц0╖ Нью-Йорка. Ми говорили ран0ше. Це Л0нкольн Райм, судово-медичний консультант, який допомага" у наш0й справ0". Це були лише вони дво". Як 0 ран0ше, Райм вир0шив, що компан0я може бути менш сп0впрацюючою з б0льшою к0льк0стю присутн0х людей, нав0ть якщо вбрання б0льше не " об""ктом судового розгляду.

"Я В0ней Чоудхар0, президент 0 генеральний директор. Це Стенл0 Фрост, наш головний генеральний радник". Голос у нього був при"мний, спок0йний. Навряд чи будь-який перегин. В0н не виглядав п0д загрозою. Але Райм припускав, що чолов0ки, як0 коштують сорок м0льярд0в долар0в, р0дко такими ".

"Це про злочин 0з залученням нашо╖ продукц0╖?" - запитав Мороз.

"Це в0рно. Ваш розумний контролер DataW0se F0ve Thousand. Людина тут, у Нью-Йорку, навмисно над0слала сигнал одному з тих пристро╖в, як0 були встановлен0 в ескалатор0 M0dwest Conveyance. В0н активував панель доступу вгор0. Воно в0дкрилося. Чолов0к впав 0 загинув".

Чаудхар0: "Звичайно, я чув про авар0ю. Але я не знав, що це було навмисно. Як жахливо. Треба сказати , що ми сказали M0dwest використовувати DataW0se виключно для завантаження даних д0агностики та техн0чного обслуговування, а також для авар0йного в0дключення. Не дозволяти доступ".

"У нас " листування, яке п0дтверджу" це", - сказав адвокат Фрост.

Генеральний директор продовжив: "К0лька рок0в тому було встановлено контролери M0dwest Conveyance. В0дтод0 ми над0слали компан0╖ сорок, сорок п"ять виправлень безпеки. Вони б не допустили хакера. Якщо вони не встановили ╖х негайно, ми н0чого не можемо зробити".

Райм сказав: "Це не стосу"ться вашо╖ в0дпов0дальност0. Ми пересл0ду"мо хакера, а не вас".

"Ще раз ваше 0м'я, будь ласка?" - спитав Чаудхар0.

"Л0нкольн Райм".

"Мен0 зда"ться, я чув про вас. Газети чи телешоу".

"Можливо. Тепер цей п0дозрюваний д0знався, як потрапити всередину контролера в0д когось, хто писав про це в блоз0".

Чаудхар0 кивнув. "Ви, напевно, дума"те про блог Soc0al Eng0neer0ng Secondly ".

"Так це ми."

"Ну, блогер використовував ранню модель, 0 в0н навмисно не завантажував 0 не встановлював патч0 безпеки. Якби в0н був, то н0коли б не допустив, щоб DataW0se вийшов з ладу. Але в0н не сказав цього у сво"му блог, звичайно. Набагато сенсац0йн0ше припустити, що будь-який тринадцятир0чний п0дл0ток може запустити експлойт. Приносить набагато б0льше звернень до вашого блогу, коли ви п0дн0ма"те бойовий прапор порушень конф0денц0йност0 та несправностей. DataW0se ма" набагато менше вразливостей, н0ж дев"яносто в0дсотк0в 0снуючих систем".

Фрост додав: "У нас " в0дома ф0рма, з якою ми працю"мо, - етичн0 хакери. Ви зна"те терм0н?"

"Ми можемо це зрозум0ти", - сказав Сакс.

"Яка ц0лими днями шука" способи зламати сервери DataW0se, якими користуються наш0 кл0"нти. Будь-який натяк на експлойт ми надсила"мо виправлення. Якби той блогер зробив це, в0н би н0коли не потрапив усередину. Що в0н ма" про це сказати?"

Сакс сказав: "Я боюся, що наш п0дозрюваний убив його п0сля того, як в0н навчився зламати систему".

"Нема"!" Чаудхар0 справд0 ахнув.

"Це правда."

"Ну, я, звичайно, дуже шкодую про це. Жахливо".

Райм продовжив: "У теми, яку ми шука"мо, " список продукт0в, як0 використовують ваш контролер, а також людей 0 компан0й, як0 придбали ц0 реч0. Дуже довгий список".

"Минуло к0лька рок0в".

Юрист звернувся до генерального директора, н0чого не сказавши, але, мабуть, посилаючи сигнал, щоб уникнути натяк0в на чистий кап0тал компан0╖, хоча мова не йшла про ╖╖ потенц0йну в0дпов0дальн0сть.

Чаудхар0 сказав, осторонь: "Все гаразд. Я хочу допомогти".

Рима натиснула. "I у нас " п0дстави вважати, що в0н збира"ться зробити це знову. Убий ще когось".

Чолов0к насупився. "З метою? Чому на земл0?"

Сакс сказав: "Внутр0шн0й терорист, можна сказати. В0н ненавидить споживацтво. Можливо кап0тал0зм взагал0. В0н над0слав к0лька лист0в електронною поштою р0зним новинним орган0зац0ям. Ви можете знайти про них 0стор0╖, я впевнений. В0н себе назива" "Охоронцем народу".

Чаудхар0 сказав: "Але... в0н психопат?"

- Ми не зна"мо, хто в0н, - нетерпляче сказав Райм. "Тепер чому ми дзвонимо. Я хот0в би знати к0лька речей. По-перше, чи можна в0дстежити, де в0н ф0зично знаходиться, коли в0н бере на себе контроль над продуктом? I, зда"ться, в0н буде поруч, щоб побачити 0нцидент 0 вир0шити, коли саме активувати контролер. I ще одне питання, чи можна в0дстежити його особу?"

Чаудхар0 в0дпов0в: "Техн0чно, трасування, так. Але знову ж таки, це справа кожного виробника - виробника веб-камер, виробника плит, автомоб0льних компан0й. Ми не могли цього зробити з наших потужностей. Ми просто створю"мо апаратне забезпечення контролера та пишемо сценар0й - програмне забезпечення в контролерах. В0н м0г би зламати систему через хмарн0 сервери наших кл0"нт0в.

"Тод0, якби ви заздалег0дь знали, на який прилад або пристр0й - я маю на уваз0, сам блок - в0н нац0лився, компан0я-виробник могла б в0дстежити його м0сцезнаходження. I нав0ть якби ви могли, в0н використовував би прокс0-сервери для входу в хмару. Ви повинн0 ╖х 0дентиф0кувати. Нарешт0, у вас було б лише к0лька секунд, щоб д0знатися, перш н0ж в0н вийшов 0з системи та вимкнувся п0сля злому. Що стосу"ться 0дентичност0, безсумн0вно, в0н надто розумний, щоб не використовувати телефони-записувач0, незаре"строван0 планшети чи комп"ютери та анон0мн0 прокс0-сервери чи в0ртуальн0 приватн0 мереж0. Це Hack0ng One Oh One".

Це збентежило б0льше, н0ж в0н спод0вався. Пот0м Райм сказав: "Гаразд. Ще одна р0ч: чи можна вжити як0сь заходи безпеки, щоб запоб0гти йому доступ?"

"Звичайно. Що я казав хвилину тому: виробникам вбудованих продукт0в - печей, систем ОВК, медичного обладнання, ескалатор0в - просто потр0бно встановити патч0 безпеки, як0 ми ╖м надсила"мо. Я знаю з його блогу, як той хлопець-як його звали?"

"Тодд В0льямс".

"Як в0н керував експлойтом. Так, була вразлив0сть. Ми виправили його протягом дня п0сля того, як д0зналися про це, 0 роз0слали оновлення. Це було м0сяць тому. Можливо, б0льше".

"Чому б M0dwest Conveyance не встановив ╖х?"

"Iнод0 компан0╖ не оновлюються через л0нь, 0нод0 через б0знес-чинники. Оновлення вимага" перезавантаження та часто певних ман0пуляц0й з кодом. Це на деякий час переведе всю хмару в автономний режим. ╥хн0 кл0"нти не задоволен0 будь-якими перебоями в обслуговуванн0. Коли люди звикають до зручностей, ╖х уже неможливо в0дняти. Дистанц0йно вимкнути св0тло, якщо ви забули, коли вийшли з дому у в0дпустку? Сл0дку"те за нянею в режим0 реального часу? Десять рок0в тому, коли це було неможливо, ви н0коли не замислювалися про те, що не можете. Але зараз? Кожен, хто ма" розумний продукт, оч0ку", що в0н продовжуватиме працювати. Якщо цього не станеться, вони п0дуть в 0нше м0сце".

"Ви сказали, що це не займе багато часу".

Чаудхар0 посм0хнувся. "Досл0дження психолог0╖ споживач0в - захоплююча тема. Розчарування запам'ятовуються. Лояльн0сть зм0ню"ться за м0л0секунди. А тепер, м0стер Райм 0 детектив..."

"Сакс".

"У мене зустр0ч, на яку я маю потрапити. Але перед цим ми над0шлемо вс0м нашим кл0"нтам ще одне посилання на патч0 безпеки з пам"яткою, яка нагадуватиме ╖м, що вони повинн0 встановити ц0 патч0. На кону можуть бути життя людей".

- Дякую, - сказав Сакс.

"Удач0 тоб0. Якщо ми можемо допомогти, пов0домте нас".

Веб-камера закрита. I Райм 0 Сакс знову з0брали команду, допов0даючи про те, що сказав Чоудхар0.

Що, хоч 0 могло завадити деяким майбутн0м атакам Unsub 40, по сут0, не допомогло його вистежити.

Райм глянув на дошку, яку в0н, Арчер 0 В0тмор створили для справи M0dwest Conveyance. "Я хочу консол0дувати наш0 чарти, Сакс. Подив0ться, як0 ми ма"мо докази".

Зам0сть того, щоб фактично транспортувати дошки Unsub 40 0з бойово╖ к0мнати Сакса в One PP до в0тальн0 сюди, вона попросила пом0чника у Major Cases зробити телефонн0 фотограф0╖ та над0слати ╖х електронною поштою. Вони прибули за секунди.

Тепер Сакс записав детал0 м0сця злочину на дошку. I додали те, що вони д0зналися з комп"ютера В0льямса. Команда ╖х переглянула.

Райм спостер0гала, як Сакс втупилася в таблицю, ╖╖ правий вказ0вний 0 великий палець нав"язливо крутили каблучку з синього каменю. Хитаючи головою, вона буркнула: "Ще чека"мо тирсу, лак 0 ДНК 0 фрикц0йн0 гребен0 з серветок. CS у Кв0нс0 так 0 не повернувся до нас". Погляд на нього, холодний погляд, н0би цей лежачий пол0цейський був його виною. Що, як в0н здогадався, частково сталося завдяки викраденню Купера.

"Дайте мен0 побачити м0крозн0мки тирси", - сказав Райм.

Сакс ув0йшов в Iнтернет, у захищену базу даних CSU, набрав файли справи та створив зображення.

Райм оглянув ╖х. "Я б сказав червоне дерево. Мел?"

П0сля швидкого огляду техн0к сказав: "Дев"яносто дев"ять в0дсотк0в впевнений. Так."

"Ах, Сакс, ти мав рац0ю. Mea culpa за те, що вкрав його з-п0д вашого носа". В0н мав на уваз0 це як жарт, але вона не в0дпов0ла. Райм продовжив: "I ви ма"те рац0ю щодо шл0фування. Частинки не в0д пиляння. Пропону" як0сну обробку дерева." Вона записала це. А Райм додав: "Не знаю про лак. Нема" бази даних. Нам просто потр0бно подивитися, що зможуть придумати анал0тики. Що за 0стор0я з серветками?"

Сакс пояснив про л0дерство у Б0лому замку. "Я не знаю, чому, в б0са, це займа" так багато часу, щоб перев0рити ДНК 0 покращений хребет тертя". Вона вихопила телефон 0 зателефонувала в сл0дчий в0дд0л Кв0нса, коротко поговорила. В0дключено.

Насуплений погляд. "Це зайняло так багато часу, тому що вони ╖х втратили".

"Що?" - спитав Купер.

"Хтось у к0мнат0 доказ0в загубив серветки. Зда"ться, ╖х неправильно позначили. Клерк дивиться".

Райм знав, що це може бути значний квест. К0мната доказ0в була зовс0м не одн0"ю, а к0лькома к0мнатами, як0 м0стили сотн0 тисяч речових доказ0в. "Шукати голку в стос0 голок", якось почув Райм.

"Ну, вистр0ли з того, хто впустив йому м"яч", - р0зко сказав в0н.

В0н знову проглянув таблицю, звернувши увагу на нов0 записи. Unsub 40 або дуже пощастило, або дуже обережно. Докази не дали ч0ткого вказ0вки н0 щодо того, де в0н жив чи працював, н0 щодо того, де в0н м0г би наступного разу вдарити, припускаючи, що в0н п0д0брав частину сл0ду, оц0нюючи майбутню жертву.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 151 C LINTON P PLACE , M ANHATTAN, БУДIВНИЦЯ, ПОРУЧI З 40 ╟ ПIВНIЧНО╥ ШОРОТИ (N НIЧНИЙ КЛУБ )

- Злочини: вбивство, напад.

- Жертва: Тодд В0льямс, 29 рок0в, письменник, блогер, соц0альн0 теми.

- COD: травма тупим предметом, ймов0рно, молоток (марка не визначена).

- Мотив: пограбування.

- Кредитн0/дебетов0 картки ще не використовувалися.

- Докази:

- Без фрикц0йних хребт0в.

- Травинка.

- Сл0д:

- Фенол.

- Моторне масло.

- Проф0ль п0дозрюваного (Нев0домий суб""кт 40).

- Був у картатому п0джаку (зеленого кольору), бейсболц0 Braves.

- Б0лий самець.

- Високий (6'2" до 6'4").

- Стрункий (140-150 фунт0в).

- Довг0 стопи 0 пальц0.

- Нема" зображення обличчя.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : ГАЙТС В'Ю МОЛЛ , БРУКЛIН

- Злочин: вбивство, втеча в0д затримання.

- Жертва: Грег Фроммер, 44 роки, продавець у магазин0 Pretty Lady Shoes у торговому центр0.

- Продавець магазину, покинув Patterson Systems з посади директора з маркетингу. Спробу" показати, що в0н повернувся б на аналог0чну або 0ншу високооплачувану роботу.

- ГПК: Втрата кров0, травма внутр0шн0х орган0в.

- Засоби смерт0:

- Unsub 40 зламав контролер CIR DataW0se5000 0 дистанц0йно в0дкрив двер0.

- Обговорення з кер0вниками CIR.

- В0дстеження сигналу: це може зробити лише кожен виробник. важко.

- Напевно, його неможливо вп0знати.

- Небезпека злому може бути зведена до м0н0муму шляхом встановлення компан0ями патч0в безпеки. CIR надсила" попередження про це.

- Докази:

- ДНК, не в0дпов0да" CODIS.

- В0дсутн0сть фрикц0йних гребн0в, достатн0х для ID.

- В0дбиток взуття, ймов0рно, суб'"кта, розм0р 13 Reebok Da0ly Cush0on 2.0.

- Зразок ╜рунту, ймов0рно в0д неп0дрозд0лу, м0стить кристал0чн0 алюмосил0катн0 глини: монтморилон0т, 0л0т, вермикул0т, хлорит, каол0н0т. Кр0м того, орган0чн0 коло╖ди. Речовина, ймов0рно, гумус. Не " р0дним для ц0"╖ частини Брукл0на.

- Дин0троан0л0н (використову"ться в барвниках, пестицидах, вибухових речовинах).

- Ам0ачна сел0тра (добриво, вибухов0 речовини)

- З нафтою з0 сцени на Cl0nton Place: Можливо, будують бомбу?

- Додатковий фенол (прекурсор у виготовленн0 пластмас, таких як пол0карбонати, смоли та нейлон, асп0рин, р0дина для бальзамування, косметика, засоби для л0кування врослого н0гтя; у суб""кта велик0 ноги, отже, проблеми з н0гтями?)

- Тальк, м0неральна ол0я/paraff0num l0qu0dum/hu0le m0nerale, стеарат цинку, стеаринова кислота, ланол0н/ланол0н, цетиловий спирт, триетанолам0н, PEG-12 лаурат, м0неральний спирт, метилпарабен, проп0лпарабен, д0оксид титану.

- Мак0яж? Нема" визначення марки. Анал0з для повернення.

- Металева стружка, м0кроскоп0чна, сталева, ймов0рно, в0д заточування ножа.

- Тирса. Вид деревини, який необх0дно визначити. В0д шл0фування, а не в0д пилу.

- Хлорорган0чна та бензойна кислоти. Токсичний. (0нсектициди, бойов0 отрути?)

- Ацетон, еф0р, циклогексан, камедь натуральна, целюлоза (ймов0рно, лак).

- Виробник уточню"ться.

- Серветки Б0лого замку в0дсутн0 в штаб0 на м0сц0 злочину.

- Причина цив0льного позову про смерть Грега Фроммера.

- Дел0ктний позов про смерть/т0лесн0 ушкодження.

- Сувора в0дпов0дальн0сть за продукц0ю.

- Недбал0сть.

- Порушення непрямо╖ гарант0╖.

- Збитки: компенсац0йн0, б0ль 0 страждання, штрафн0.

- В0дпов0дач: Unsub 40.

- Факти, що стосуються ДТП:

- Панель доступу в0дкрилася, потерп0лий впав у шестерн0. В0дкритий приблизно на 16 дюйм0в.

- Панель доступу важила 42 фунти, гостр0 зуби спереду сприяли смерт0/травмам.

- Двер0 закр0плен0 засувом. На пружинах. В0н в0дчинився з нев0домо╖ причини.

- Причини невдач0?

- Попередня причина - Unsub 40 злама" контролер DataW0se.

- Нараз0 нема" доступу до зв0т0в чи запис0в Департаменту розсл0дувань або FDNY.

- Нараз0 нема" доступу до несправного ескалатора (на карантин0 DOI).

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : РЕСТОРАН БIЛИЙ ЗАМОК , А СТОРIЯ Б УЛЬВАР , А СТОРIЯ , КВIНС

- В0дпов0дн0сть справ0: суб'"кт регулярно ╖сть тут.

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного.

- ╥сть 10-15 бутерброд0в за раз.

- Ходив по магазинах принаймн0 один раз, коли ╖в тут. Носить б0лий пол0етиленовий пакет, щось важке всередин0. Метал0к?

- Повернув на п0вн0ч 0 перетнув вулицю (у б0к автобуса/потяга?). Нема" ознак того, що в0н волод0в/водив автомоб0ль.

- Св0дки погано бачили обличчя, ймов0рно, не було волосся на обличч0.

- Б0лий, бл0дий, можливо, лисий або стрижений.

- Користувався автосерв0сом на бульвар0 Астор0я. приблизно в день вбивства В0льямса.

- Чекаю пов0домлення в0д власника цигансько╖ такс0.

- Служба пов0домила про призначення.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 348 РIДЖ СТРIТ , МАНГЕТТЕН

- Правопорушення: п0дпал.

- Потерп0лий: Жодного.

- В0дпов0дн0сть справ0: суб""кт 40 - це та сама особа, яка спричинила смерть Грега Фроммера, навмисно в0дкривши панель доступу ескалатора M0dwest Conveyance у торговому центр0 Brooklyn He0ghts. Познайомився з Тоддом В0льямсом 0 д0знався, як зламати 0нтелектуальн0 контролери DataW0se5000, що спричинило авар0ю ескалатора.

- У н0ч смерт0 В0льямса суб'"кт отримав в0д нього два списки:

- База даних ус0х продукт0в, у яких знаходяться контролери.

- Споживач0, як0 купили деяк0 з цих продукт0в.

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного:

- П0д 0менем Народного Охоронця вив0сив ман0фест. Внутр0шн0й тероризм, який атаку" надм0рне споживання.

- Не можу в0дстежити пост.

- Навмисн0 граматичн0 помилки. Напевно, в0н розумний.

- Докази:

- Саморобний вибуховий пристр0й.

- В0ск, низькооктановий бензин, бавовна, пластик, с0рники. Св0чкова бомба. Елементи не доступн0.


Так. Це ╖╖ д0м.

Червоний.

Амел0я Сакс, Покупець.

Покупець, який не був достатньо вв0чливим, щоб спалити до смерт0 в оф0сн0й буд0вл0 Тодда В0льямса.

Я випадково перебуваю через дорогу в0д ╖╖ брукл0нського м0ського будинку, одягнений у якийсь робочий одяг, комб0незон, який, ну, закрива" все. Щоб не привертати уваги. Втомився, зараз ближче до к0нця довгого-довгого робочого дня (хоча зараз я здеб0льшого прикидаюся, втома правда). Кава в одн0й руц0, моб0льний телефон в 0нш0й, вдаючи, що читаю тексти, хоча насправд0 я читав, як добре пройшла в прес0 моя стяжка проти споживацтва. Та я нав0ть поставив к0лька лайк0в!

Уважно вивча" м0ський будинок Реда. Покупець. Так, вона ", 0 вона постражда" через це, але я трохи пом"якшив (Б0л0 замки з розд0лу заморожених продукт0в непоган0) 0 вир0шив, що Червоний - не садистський сорт. Вона " покупцем 0з серцем. Така д0вчина, яка, якби я запросив ╖╖ на зустр0ч, не розсм0ялася б мен0 в обличчя й не розпов0ла про квасолю та м0шки з к0стками. Вона почервон0ла й зберегла гарну усм0шку на сво"му гарному обличч0. "Вибачте, у мене " плани".

Покупець 0з серцем...

Тож, коли я знищу життя Реда, я, напевно, в0дчую певний жаль. Але я поб0жно подумаю про це 0 повернуся до поставленого завдання.

У не╖ тут гарне м0сце. Старовинний Брукл0н. класичний. Амел0я Сакс . Н0мецьке 0м'я, мабуть. Вона не вигляда" н0мкенею, але я справд0 не знаю, як вигляда" н0мкеня, тепер я думаю про це. У не╖ нема" заплетеного б0лявого волосся 0 блакитних ар0йських очей.

Я обм0рковував, що з нею робити. Red не волод0" продуктами, як0 м0стять контролери DataW0se5000. Принаймн0 не те, що я можу знайти. ╥╖ нема" в мо╖х чар0вних списках, як0 Тод так послужливо склав для мене, перш н0ж його к0стки почали тр0щати. Звичайно, як т0льки продукт потрапля" в руки громадськост0, в0н може хитатися, як пробка в океан0, поки його не зми" на чуж0й кухн0, в гараж0 або у в0тальн0. Але я просканував будинок Реда на наявн0сть сигнал0в, як показав мен0 Тодд, 0 хоч я знайшов к0лька самотн0х маленьких пристро╖в, як0 посилали сво╖ бездротов0 маяки, благаючи при"днатися до мереж0, жоден 0з них не допоможе мен0 перетворити ╖╖ на купу зламано╖ к0стки чи пухирчасто╖ плот0 .

Попиваю каву, яку я насправд0 не п"ю, дивлюся на моб0льний телефон, на який я насправд0 не дивлюся... вдаю. Я вписуюся - нетерплячий роб0тник, який чека" на п0дв0з додому наприк0нц0 дня.

Хоча я зовс0м не нетерплячий.

Я терплячий як кам0нь.

Що окупа"ться. Тому що лише через п0вгодини я бачу щось ц0каве.

I я розум0ю, що тепер у мене " остання частина головоломки, яка дозволить мен0 вир0шити мою червону задачу.

Гаразд, думаю я, допиваючи нап0й 0 кладучи з0м"яту чашку в кишеню (там я вивчив урок!), пора йти. У нас " робота.


РОЗДIЛ 23

Р он Пуласк0 вийшов 0з передн0х дверей бару Р0ч0. В0н почувався добре, майже запаморочилося.

В0н повернув на п0вдень 0 продовжував швидко йти, опустивши голову.

Те, що лежало в його передн0й л0в0й кишен0, було м0зерним, але здавалося десятьма фунтами золота. В0н недбало просунув руку в кишеню й торкнувся ╖╖ для зручност0. Дякую, Господи.

I дякую, - подумав в0н також хлопцев0, з яким хвилину тому пив пиво: Альфо (Пуласк0 не любив використовувати собачу ╖жу n0c, нав0ть skels заслуговував на повагу). В0н п0дключив Пуласк0 саме те, що йому було потр0бно. О так.

В0н м0г...

"Перепрошую сер. Будь ласка, зупин0ться тут. Витягни руку з кишен0".

Обличчя палало, серце калатало, Пуласк0 зупинився на м0сц0. Знав, що його не грабують. Але в0н також знав, що в0дбува"ться. Тон голосу, слова. В0н обернувся й побачив двох великих чолов0к0в, одягнених у джинси й куртки, вуличний одяг, але одразу зрозум0в, хто вони - не ╖хн0 0мена, а ╖хн0 роботи: тактичн0 пол0цейськ0, п0д прикриттям. В0н глянув на ╖хн0 щити, золот0 щити, що звисали на ср0бних ланцюгах.

чорт...

В0н пов0льно забрав руку й тримав обидв0 долон0 в0дкритими. Без загрози. В0н знав муштру; в0н був на тому боц0 сотн0 раз0в.

Пуласк0 сказав: "Я пол0ц0я Нью-Йорка, мен0 призначено розглядати серйозн0 справи. У мене зброя в кобур0 для щиколотки, а щит у п0джаку". Намагаюся здаватися впевненим. Але голос його був нетвердий. Його серце хрипнуло.

Вони нахмурилися. - Гаразд, - ступив вперед б0льший, лисий. Його напарник тримав руку б0ля збро╖. Болд0: "Ми просто хочемо переконатися, що вс0 залишаються в безпец0, ви розум0"те. Я попрошу вас розвернутися 0 впертися руками в ст0ну".

"Звичайно". Не варто сперечатися. Пуласк0 подумав, чи його вирве. Глибокий вдих. Гаразд, контролюй це. В0н зробив. Б0льш-менш.

Оф0цери - в0д них пахло спецгрупою - д0стали п0столет 0 щит. Вони ╖х не в0ддали. Його гаманець теж. Пуласк0 був схильний сперечатися з цим, але не став.

"Гаразд. Повернись". В0д 0ншого оф0цера - б0ляве волосся з гострою стрижкою. В0н гортав гаманець. В0н з0брав його разом 0з рушницею та щитом у л0в0й руц0.

Обидва оф0цери озирнулися й спрямували Пуласк0 в дверний отв0р, щоб не було видно тротуару. Вони вели спостереження в Р0ч0, ймов0рно, за Альфонсом, чекаючи, поки з"явиться контакт. I вони не хот0ли з0рвати основну операц0ю, пом0тивши ╖х зараз.

Болд0 говорив у св0й м0крофон. "Сержант, ми його д0стали. Справа в тому, що в0н у в0йську. Основн0 справи... Я знаю... Я д0знаюся". В0н кивнув головою. "Пуласк0? Ви проводите тут операц0ю? Основн0 справи завжди координуються з нами, DSS. Тому ми заплуталися".

"Не операц0я".

"Що ти купив?" Болд0, здавалося, любив говорити. Вони були поруч. Його дихання пахло п0цою. Часник 0 орегано. В0н глянув на кишеню Пуласк0.

"Н0чого".

"Слухай, чувак, у нас це на в0део. Все".

лайно Сантехн0чний фургон навпроти. В0н мав в0ддати ╖м належне. У квартал0 було з десяток магазин0в сантехн0ки. Вантаж0вка на л0созагот0вл0, вантаж0вка тако, вантаж0вка HVAC... це може бути п0дозр0лим. Але не сантехн0ка.

"Це не те, що ти дума"ш".

"Так, це те , що ми дума"мо, Пуласк0. Ми н0чого не можемо зробити. Це на стр0чка, на яку потр0бно ув0йти, - сказав б0лявий партнер. Здавалося, в0н особисто засмучений перспективою сп0ймати колегу-пол0цейського за отримання наркотик0в. Але засмучення не зупиняло його. Будь-який з них. Просто здавалося, що Блонд0 нашийник сподоба"ться трохи менше, н0ж його напарнику.

"Ми зайшли так далеко, Пуласк0. Ти ма"ш в0ддати нам те, що ти набрав. Якщо це невелика сума, це не буде так погано. Ви можете щось виробити з DA та Benevolent Assoc0at0on".

Вони, мабуть, також подумають, що Пуласк0 може бути частиною акц0╖ - шукати наркотики, знаючи, що там стеження, 0 дивитися, чи Болд0 та Блонд0 в0дпустять його, профес0йна вв0члив0сть. Тод0 внутр0шн0 служби п0дм0тають 0 зн0мають ╖х . Тож ╖м довелося б ставитися до нього як до будь-якого 0ншого покупця.

"Я не забив жодних наркотик0в".

Настала тиша.

"Обшукай мене".

Погляд м0ж ними. Блонд0 зробив. Хороший пошук. Вони знали, про що йдеться.

Пот0м Болд0 говорив у св0й м0крофон. "Сержант, н0чого про нього... К." В0н в0д""днався й гавкнув: "То що тут ко╖ться, Пуласк0?"

"Це". В0н кивнув на пачку папер0в, яку Блонд0 витяг з його кишен0. Блонд0 простягнув його йому. В0н в0дкрив маленький аркуш паперу й в0ддав його.

"Що це?"

"Минулого м0сяця у мене були проблеми з грошима. Потр0бна пара велика. Хтось зв"язав мене з Альфо. В0н зв0в мене з грошовим чолов0ком. Сьогодн0 я повернув йому останн0 кошти. В0н повернув мен0 маркер".

Пол0цейськ0 поглянули на IOU.

Позичання грошей п0д непом0рн0 в0дсотки не " незаконним, якщо це не робиться для в0дмивання гот0вки, хоча пол0цейський, роблячи це, ймов0рно, сп0ткнувся об як0сь в0домч0 правила.

Болд0 говорив у м0крофон. - Це були не наркотики, сержант. с0к. Заплатив v0g 0 отримав записку назад... Так... Я зроблю".

"Зна"те, це була просто довбана дур0сть, оф0цере".

"Так? Як же дурно позичити зелен0 для друга хто втрача" ногу, бо хворий на рак 0 не ма" страховки?" Страх перетворився на гн0в, 0 в0н вир0шив, якщо ти збира"шся щось вигадати, обери найобурлив0шу 0стор0ю, яку т0льки можеш.

Це трохи в0дкинуло ╖х назад. Але Болд0 не надовго зупинився. "Ти м0г з0псувати серйозну операц0ю тут. Тв0й хлопець там, Альпо , мав зустр0тися з кимось старшим 0з команди DR. В0н заходить, п0дказу", що ти син0й, 0 хто зна", що могло статися? В0н м0г мати з собою стр0лка".

Пуласк0 знизав плечима.

- В0н щось каже про дом0н0канця?

"Нема". Ми говорили про спорт 0 про те, як люди можуть бути в б0ду, коли позичають п0д двадцять в0дсотк0в. Моя частина 0 щит. Гаманець теж".

Пуласк0 взяв ╖х 0 опустився на кол0на, повертаючи зброю в кобуру. В0н зачепив рем0нь маленького п0столета й п0дв0вся. "Будь-що 0нше?" Нема" в0дпов0д0. Пуласк0 якусь мить дивився на нього, пот0м, не кажучи жодного слова, повернувся й п0шов геть.

Якщо к0лька хвилин тому в0н думав, що його серце б""ться швидко, то тепер це було схоже на автомат.

"Чолов0че, чолов0че, чолов0че... Ти щасливий сучий сину", - сказав в0н соб0. Але не вс0м пощастило. В0н планував наперед. Альфо зателефонував йому ран0ше 0 сказав, що ма" п0дказку до Одена, людини, яка може забезпечити Пуласк0 новою породою Окс0. "Catch або як там, на б0са, ти це назива"ш". Вони зустр0нуться в Р0ч0, 0 Пуласк0 заплатить йому дв0 тисяч0 за 0нформац0ю.

Але покинувши One PP, де в0н залишив комп"ютер 0з м0сця п0дпалу в центр0 м0ста, Пуласк0 почав в0дчувати парано╖к. Що, якби його побачив за розмовою з Альфо друг чи колега-пол0цейський? Йому потр0бен був прив0д для сп0лкування з хлопцем. Одного разу в0н купив у нього наркотики, але б0льше цього не робив.

З яко╖сь причини йому в голову спала 0дея IOU. Непогано. В0н видряпав фальшивий маркер. Коли Альфо дав йому 0нформац0ю про Оден, в0н поклав ╖╖ в ту саму кишеню, що й IOU. Це не пройшло б судово-медичну експертизу - жодних хребт0в тертя, окр0м його власного... 0 забудьте про анал0з почерку. Але в0н здогадався, що тамтешн0 пол0цейськ0 DSS не дуже його хвилюють. Вони просто хот0ли повернутися до сво"╖ п0ци та дом0н0кансько╖ п0сн0.

Тепер в0н д0став 0 переглянув записку, яку дав йому Альфо, запам"ятовуючи адресу та 0ншу 0нформац0ю в н0й. В0н заплющив оч0 0 продекламував це десяток раз0в, а пот0м викинув це в канал0зац0ю.

Година була п0зня. Л0нкольн 0 Амел0я, мабуть, ц0кавилися, де в0н. I йому самому було ц0каво, чи було на комп"ютер0 В0льямса щось, що могло б привести до Unsub 40. Але, перев0ривши його телефон, жоден з них не подзвонив. В0н написав Амел0╖, що ╖де додому - справа Гуть"рреса зайняла б0льше часу, н0ж в0н оч0кував, - але якщо ╖й щось знадобиться, подзвони йому.

Вона була божев0льна? Ймов0рно. Але в0н н0чого не м0г з цим вд0яти.

В0н збирався зупинити такс0, але боляче усв0домлював, ск0льки власних грошей в0н щойно передав Альфо, тому настав час метро. В0н повернувся до Broadway Junct0on, щоб розпочати складну подорож до дружини та д0тей. В0дчуття бруду, забруднення. I впевнений, що нав0ть побачивши ╖хн0 м"як0, усм0хнен0 обличчя, в0н мало вт0шиться.


Амел0я Сакс п0дтягнула св0й Tor0no до бордюру й заглушила двигун. Посид0в на мить, читаючи тексти. Вона вислизнула телефон, але все одно не вийшла з машини.

Покинувши Rhyme's, вона по╖хала на дв0 м0с0╖. Перше полягало в тому, щоб зустр0тися з репортером одн0"╖ з великих м0сцевих газет 0 дати йому продовження 0стор0╖ People's Guard0an. У рамках статт0 в0н надрукував список продукт0в, як0 м0стили розумн0 контролери, але лише в онлайн-виданн0, оск0льки к0льк0сть таких елемент0в була дуже великою. Вона також пояснила те, що сказав Чаудхар0, що виробники неохоче або занадто л0нив0 встановлювали виправлення для покращення безпеки. Генеральний директор збирався зв"язатися з ними ще раз, але вона вир0шила, що новини про цю стриман0сть створять певний тиск 0з зв"язк0в з громадськ0стю, щоб вони 0нсталювали оновлення безпеки.

Репортер подякував ╖й за п0дказку та погодився залишити ╖╖ анон0мною, оск0льки вона не дозволила ╖й дзвонити йому з кер0вництва One PP. В0н залишив для подальших досл0джень 0 написання 0стор0╖.

Тод0 Сакс ненадовго за╖хала в One PP 0 тепер була тут, виконуючи свою другу м0с0ю - у Маленьк0й Iтал0╖, правда, невелик0й м0р0, яку захопили х0пстери з п0вноч0 та китайськ0 ресторани та сувен0рн0 магазини з п0вдень. Вона вил0зла з машини, схопила св0й портфель 0 п0шла на п0вдень. Упов0льнивши крок до зупинки, вона пом0тила силует чолов0ка у в0кн0 кав"ярн0 перед собою.

Це м0сце було тут роками, класична еспресо-кондитерська прямо з ф0льму 1940-х рок0в. Звали Антон0ос (був лише один власник на таке 0м"я; с0м"я чи художник-вив0сник н0коли не турбувалися про апостроф). Сакс в0ддав йому перевагу перед трьома чи чотирма 0ншими б0стро, що збереглися тут, у п0вденно-центральн0й частин0 Гр0нв0ч-В0лл0дж, 0 вс0 вони ст0йко протистояли п0дходу мережевих магазин0в до кофе╖ну.

Сакс штовхнула всередину, дзв0ночок, прикр0плений до дверей, весело задзвенчав, 0 ╖╖ атакували запахи насичено╖ кави, кориц0, мускатного гор0ха та др0ждж0в.

Оч0 все ще дивляться на Н0ка Карелл0, який гортав 0Pad.

П0сля коротко╖ паузи вона п0д0йшла до нього 0 сказала: "Прив0т".

"Гей". В0н п0дв0вся, подивився ╖й в оч0 0 не зводив погляду. Без об0йм0в.

Вона с0ла й поклала портфель соб0 на кол0на. Оборона, як п0дозрюван0, яких готують на грил0, 0нод0 схрещують руки.

"Чого б ви хот0ли?" - спитав Н0к.

В0н пив чорну каву, 0 вона згадала холодний нед0льний ранок, Н0к 0 вона не були на служб0, вона була в п0жам0, а в0н у одних штанах, коли вона варила дв0 чашки кави, наливаючи окр0п через р0жок. ф0льтр, звук як скрип целофану. Вона негайно в0дпивала св0й, а в0н ставив чашку в холодильник на к0лька хвилин; в0н любив тепл0 напо╖, н0коли гаряч0.

"Н0чого. Я не можу залишитися".

В0н здавався розчарованим? Вона так в0рила.

"Новомодний". В0н з посм0шкою вказав на 0Pad.

"Багато чого зм0нилося".

"Я думаю, що я в невиг0дному становищ0. Х0ба вам не потр0бно мати близько тринадцяти, щоб опанувати щось под0бне?"

"Це верхня межа", - сказав Сакс. Вона не могла не в0дзначити ще раз, що Н0к вигляда" добре. Нав0ть краще, н0ж коли вона бачила його востанн". Менш виснажений, н0ж тод0. Б0льше вертикально, сутул0сть зникла. В0н теж був п0дстрижений. Зовн0шн0сть його тепер здавалася кращою, н0ж у молодших дн0, коли в0н був, подумала вона, надто худим. Допомогли вкраплення сивини серед чорних пасом. I роки - 0 тюрма - н0би не потьмарили його блискучого хлоп"ячого вигляду. Трохи братства назавжди залишилося всередин0. Тод0 Сакс в0рив, що в0н не ст0льки безжально спланував 0 зд0йснив викрадення, ск0льки потрапив не в той натовп 0, до б0са, подумав, що спробу" щось см0ливе, не враховуючи насл0дк0в.

"Так. Ось тоб0". Вона в0дкрила портфель 0 подала три товст0 папки, в яких було близько восьмисот аркуш0в паперу. Документац0я щодо його справи та пов"язаних з нею розсл0дувань. Багато рок0в тому вона переглянула файл - не бажаючи, але не в змоз0 встояти. Вона д0зналася, що тод0 в м0ст0 д0яло к0лька груп викрадач0в. Арешт Н0ка був одним 0з семи за три м0сяц0. Деяк0 0нш0 злочинц0 також були копами. Якби в0н був "диним викрадачем - особливо тим, хто шукав прохання - файл був би набагато м0зерн0шим. В0н швидко погортав одну з папок, усм0хнувся й торкнувся ╖╖ руки.

Не ╖╖ рука. Це виглядало б недоречно. Т0льки ╖╖ передпл0ччя. I все ж, нав0ть кр0зь шари вовни та бавовни, вона в0дчувала електрику, яку пам"ятала багато рок0в тому. Шкода, що вона цього не робить. Дуже хот0в цього.

Мабуть, в0н в0дчув, як вона напружилася. Звичайно, в0н бачив, як вона в0двела погляд. Н0к зняв руку з ╖╖ рукава.

Вона сказала: "Ти ма"ш бути обережним, Н0ку. Ви не можете сп0лкуватися з будь-ким, хто ма" записи. Це вам сказав ваш ПП".

"Якщо " хтось, хто може мен0 допомогти, 0 " якийсь ризик, або нав0ть зда"ться, що вони пов"язан0, я скористаюся, зна"те, посередником, щоб зв"язатися з ними, другом. Об0цяю".

"Переконайтеся".

Вона стояла.

"Ти впевнений, що не ма"ш часу на швидку вечерю?"

"Мен0 потр0бно повернутися додому до мами".

"Як вона?"

"Достатньо для операц0╖".

"Я не знаю, як тоб0 подякувати, Амел0я".

"Доведи, що ти невинний", - сказала вона. "Це як."


РОЗДIЛ 24

Н0к Карелл0 знав, що пол0цейська робота - це здеб0льшого паперова робота.

Ви хот0ли нашийники, але ненавид0ли нашийники через ус0 ц0 бланки, нотатки, потр0йн0, чотириприм0рники та будь-що, до б0са, п"ять коп0й чогось.

Але тепер хороша новина полягала в тому, що пол0цейськ0 внутр0шн0х справ, як0 займалися його справою, 0 звичайн0 золот0 щити справд0 зробили свою домашню роботу, 0 в0н мав купу папер0в, як0 треба було переглянути. Ймов0рно, ╖х було так багато, тому що вони думали, що у них " нечестивий пол0цейський, а нечесний пол0цейський - це найкращий злочинець. Ви вбива"те хлопця в синьому, який облажався, 0 весь св0т ста" вашою устрицею. Преса, реклама, лестощ0 публ0ки.

Зараз у сво╖й квартир0. Сидячи за столиком, який в0н збирався вир0вняти з0 складеним аркушем паперу, в0дколи повернувся, Н0к переглядав те, що йому принесла Амел0я, пачку за пачкою папер0в. Шука" ключ до свого порятунку.

В0н сьорбнув кави, чорно╖ 0 тепло╖. Не гарячий, не крижаний. прохолодний. В0н не знав чому, але так в0н завжди пив каву. В0н пам"ятав, що був з Амел0"ю, 0 вона робила це старомодним крапельним способом - за час0в до Кейр0га - проливаючи через кон0чний ф0льтр. Один 0з його найулюблен0ших спогад0в - морозний ранок у найпотворн0ш0й смугаст0й бежев0й п0жам0 на земл0. ╥╖ н0гт0 на ногах син0 в0д лаку. Його син0" в0д холоду.

В0н проковтнув к0лька кухл0в Folgers, в0дколи почав проходити файли, як0 йому принесла Ейм - н0, Амел0я. Ск0льки годин минуло? В0н не хот0в гадати.

В0н раптом в0дчув запах, який повернув його на роки назад. В0н схилив голову, вдихнув. Однозначно так. Джерело? В0н п0дняв одну з папок. Там, де Амел0я, безперечно, тримала його. Вона не любила парфуми. Але вона, як правило, використовувала т0 сам0 лосьйони та шампун0, як0 мали св0й характерний аромат. Це те, чим в0н тепер пахне. Крем для рук Guerla0n, в0рив в0н. З подивом 0м'я повернулося до нього.

В0н насилу в0дкинув ще к0лька спогад0в 0 повернувся до папер0в. Стор0нка за стор0нкою.

Поповзла година. 0нший. Он0м0ння. В0н вир0шив п0ти на н0чну проб0жку. Ще п'ять хвилин.

Але щоб знайти те, чого в0н так в0дчайдушно хот0в, знадобилося лише два.

Iсус. О, м0й милий Iсусе!

В0н читав зв0т, складений у рамках б0льшого розсл0дування причетност0 пол0ц0╖ до викрадення л0так0в. Це було датовано майже роком п0сля того, як в0н п0шов у в"язницю. Була фотокоп0я рукописних запис0в детектива, як0 було дуже важко прочитати - схоже, оф0цер використовував ол0вець.

2/23. Розсл0дування 0нтерв"ю Альберта Константо 44-3452 - операц0я "Повернення" суб""кта, який не бере участ0 в крад0жках, але м0стить 0нформац0ю про наркотики, пропустив судов0 висловлювання, в0дмовився в0д одного, в0дкинув до нижчого, суб""кта пов0домили про п0дслухане... у бар0 Фланн0гана, ключовий чолов0к для крадених товар0в, завжди за кадром , р0вень захисту зна" "все" в BK, б0лий чолов0к, п"ятдесят, 0м"я почина"ться на j одружений nanc0 , "j" " ключовою константою говорить.

"Я скажу, що в0н ключовий", - подумав Н0к Карелл0. Принаймн0 для мо"╖ м0с0╖. Flann0gan's був одним 0з п0дп0льних м0сць збор0в орган0зовано╖ злочинност0. Ця та"мнича ф0гура на л0теру "J", яка д0яла в БК - Брукл0н0 - з0 зв"язками та дружиною Ненс0, напевно знала, хто " хто в сцен0 викрадення л0така тод0. I якщо в0н не м0г безпосередньо допомогти Н0к, в0н, мабуть, зна" когось, хто м0г би це зробити. В0н перегорнув решту стор0нок, спод0ваючись знайти розшифровку нотаток, яку було б легше читати, але н0. Б0льше н0чого не було. I жодного подальшого виявлення ф0гури "J" 0 його дружини Ненс0.

Тод0 в0н побачив чому.

Пол0ц0я Нью-Йорка оголосила про завершення операц0╖ "Повернення". Ком0сар похвалив оф0цер0в за те, що вони значно зменшили к0льк0сть випадк0в викрадення та залучення до них корумпованих пол0цейських. Багато шахра╖в та ╖хн0 союзники з пол0ц0╖ були за ╜ратами; 0нш0, проти яких неможливо було порушити справи, були вигнан0 з б0знесу. Справжня в0дпов0дь була зрозум0ла в к0лькох 0нших меморандумах, де оголошувалося про створення к0лькох оперативних груп по боротьб0 з тероризмом 0 наркотиками. Ресурси в пол0ц0╖ Нью-Йорка були обмеженими, що завжди правда, а викраден0 телев0зори займали досить низьке м0сце в шкал0 "потр0бно зупинити" пор0вняно з тим, що бажаюч0 Аль-Ка╖ди у Вестчестер0 атакують синагоги та Таймс-сквер.

Що ж, хорош0 новини для нього. Це означало, що Джей 0 Ненс0 все ще були в0льн0 й могли йому допомогти.

Його першою реакц0"ю було взяти трубку й подзвонити Амел0╖, сказати ╖й, що те, що вона зробила - поставила на нього - окупилося. Але пот0м в0н вир0шив не робити цього. В0н дзвонив ╖й ран0ше, але вона не п0дняла трубку. В0н в0дчував, що вона й зараз не п0дн0ме трубку. У всякому раз0, в0н хот0в сказати ╖й щось б0льш сутт"ве, 0 йому все одно потр0бно було вистежити цього J, переконати його допомогти. I Н0к не мав великого вуличного авторитету. Колишн0й пол0цейський 0 колишн0й зловмисник. Це означало, що багато людей з обох бок0в болота не захочуть йому допомогти.

Кр0м того, розмова з Амел0"ю знову дасть волю цим почуттям, а це, як в0н припустив, не гарна 0дея.

Або це було?

В0н знову уявив ╖╖, те довге руде волосся, ╖╖ обличчя, повн0 губи. Здавалося, вона майже не постар0ла, поки в0н був усередин0. В0н згадав, як прокинувся б0ля не╖, слухав рад0о-годинник, диктора: "Десять-десять ПЕРЕМОГ... ви да"те нам двадцять дв0 хвилини, ми дамо вам весь св0т".

"Пом0ркуй п0зн0ше", - прямо сказав в0н соб0. Отримай свою дупу в механ0зм0. У вас " робота.


РОЗДIЛ 25

╥х перший аргумент по сут0.

Про щось маленьке. Але сутт"вим аспектом судово-медично╖ роботи " те, що щось невелике може означати р0зницю м0ж тим, чи вбивця вбив ще раз, чи н0коли знову.

- Це твоя база даних, - казала Джуль"тт Арчер Райму. "Ви з0брали це". Така соб0 поступка. Але пот0м додала: "Це було, звичайно, давно, чи не так?"

Вони були в в0тальн0. Мел Купер був "диним присутн0м. Пуласк0 була вдома, як 0 Сакс, з0 сво"ю мат0р"ю.

Купер тримав сухий фломастер, переводячи сво╖м неск0нченно терплячим обличчям то Райма, то Арчера, чекаючи висновку, мов бджола на тичинц0. Поки т0льки пурхають.

Райм в0дпов0в: "З мого досв0ду геолог0чн0 зм0ни в0дбуваються досить пов0льно. Насправд0 протягом м0льйон0в рок0в". Тонкий, але р0зкий напад на ╖╖ позиц0ю.

Проблема була проста, пов"язана з перегно"м - розкладеною землею - яку Сакс знайшов на м0сц0 злочину. Райм вважав, що склад гумусу вказу" на те, що його джерелом " Кв0нс, 0 через велику к0льк0сть добрив 0 засоб0в для знищення бур"ян0в (в0н занадто не рахувався з бомбами та людськими отрутами) це було м0сце, де вражаючий газон був важливим, як зам0ський клуб, курорт, особняк, поле для гольфу.

Арчер вважав Кв0нс надто обмежуючим, хоча й Райм База даних ╜рунт0в, яку, так, в0н з0брав багато рок0в тому в пол0ц0╖ Нью-Йорка, припускала, що сл0д, який Сакс знайшов, походить з0 сх0дно╖ частини району, де в0н межував з округом Нассау.

Вона пояснила сво╖ м0ркування: "Я скажу вам, що матер0ал ╜рунту м0г походити з Кв0нса. Але ск0льки 0сну" п0дпри"мств 0з сад0вництва та озеленення? Тонни".

"Тонни?" Тон Райма глузував над неточним словом.

"Багато", - виправив Арчер. "Його могли в0дправити на курорт у Вестчестер0, де в0н забрав герб0циди та добрива. Або поле для гольфу на Стейтен-Айленд0, для ╜рунтово╖ пастки чи щось там...

Райм сказав: "Я не думаю, що вони мають так0 на полях для гольфу. Брудовловлювач0".

"Незалежно в0д того, що у них ", курси замовляють матер0али для озеленення та ╜рунт у Кв0нс0 та в0дправляють ╖х у Нью-Джерс0, Коннектикут, Бронкс", - в0дпов0ла вона. "Наш суб'"кт м0г знайти сл0д в окруз0 Берген, де в0н живе або працю", 0 залишити зразок на м0сц0 под0╖. В0н займа"ться обробкою дерева в тамтешньому шикарному с0льському клуб0".

"Можливо. Але ми гра"мо на фору", - пояснив Райм. "Швидше за все, наш злочинець був у Кв0нс0, коли збирав перегн0й".

Арчер не в0дступав. "Л0нкольне, коли ми проводимо медичн0 досл0дження в еп0дем0олог0╖, в0дстежуючи 0нфекц0йн0 захворювання, найг0рше, що ви можете зробити, це передчасно зробити висновок. Ви зна"те досл0дження короткозорост0?"

Чому короткозор0сть була актуальна? - здивувався Райм. "Пропустив це." Його власн0 оч0 були на пляшц0 односолодового в0ск0, яка була 0деально сфокусована, але ширяла поза межами досяжност0.

Арчер продовжив: "К0лька рок0в тому деяк0 л0кар0 пом0тили, що у д0тей, як0 спали з ув0мкненим св0тлом, част0ше розвивалася короткозор0сть. Л0кар0 почали створювати програми для зм0ни звичок сну д0тей, зм0нювати осв0тлення в к0мнат0, влаштовувати консультац0╖, якщо д0ти хвилюються в темряв0. Багато грошей було витрачено на кампан0╖ по зменшенню короткозорост0".

"I?"

"Досл0дники спочатку закр0пили в голов0 причинно-насл0дковий зв"язок. Ув0мкнене св0тло призводить до короткозорост0".

Незважаючи на сво" нетерп0ння, в0н був за0нтригований. "Але це було не так".

"Н0. Короткозор0сть " генетичною. Через проблеми 0з зором батьки з сильною короткозор0стю, як правило, залишали св0тло у сво╖х д0тей ув0мкненим к0мнати част0ше, н0ж батьки з нормальним зором. Ув0мкнене св0тло не спричиняло короткозор0сть; це випливало з короткозорост0. I ця причинно-насл0дкова помилка повернула досл0дження на роки назад. У нашому випадку я хочу сказати, що якщо ми перекона"мося, що в0н пов"язаний 0з Кв0нсом, ми припинимо розглядати 0нш0 можливост0. Коли ти щось запам"ятав соб0 в голову, ти зна"ш, як важко це викинути?"

"Як канон Пахельбеля? Мен0 справд0 не подоба"ться цей музичний тв0р".

"Мен0 це чудово".

Райм р0зко сказав: "Ми точно зна"мо, що в0н ма" зв"язок 0з Кв0нз. Бургери Wh0te Castle 0 автосерв0с, яким в0н там користувався. Можливо, як0сь магазини, в як0 в0н ходить. Пластиковий пакет, пам"ята"ш?"

"Це зах0дний Кв0нс. Б0ля Iст-Р0вер. ╫рунт 0 добрива знаходяться за мил0, на сх0д. Слухайте, я не кажу, що 0гноруйте Queens, але надавайте ╖й поступово менше значення".

В0н не в0рив, що коли-небудь чув це присл0в"я.

Арчер наполягав. "Шукайте 0нш0 м0сця в район0 Нью-Йорка, куди було доставлено товари для озеленення з Кв0нса. Це все. В0н м0г знайти сл0д у Бронкс0 чи Ньюарку, Нью-Джерс0".

"Або Монтана", - м0ркував Райм холодним, сардон0чним тоном, який в0н дуже любив. "Давайте зберемо разом дюжину оф0цер0в 0 попросимо ╖х перев0рити Гелену на когось, хто в0дв0дав компан0ю з озеленення сх0дного Кв0нсу заради гнома на газон0".

Терп0ння остаточно вичерпалося, Мел Купер знову помахав маркером 0 запитав: "Що ви хочете, щоб я написав на дошц0?"

Райм сказав: "Вважайте, що гумус походить 0з Кв0нса, але наш злочинець м0г п0д0брати його в Монтан0. Н0, почнемо за алфав0том. Алабама, Аляска, Аризона, Арканзас..."

"Л0нкольн. Вже п0зно, - сказав Купер.

В0н запитав Арчера: "Чи можете ви жити з Кв0нз з0 знаком питання?"

"Два знаки питання", - заперечила вона.

См0шно. Чи ж0нка коли-небудь в0дступала? "Гаразд. Два клят0 знаки питання".

- написав Купер.

Райм сказав: "I не забудьте про "доглянутий газон". В0н глянув на Арчера, який, здавалося, не заперечував.

Справа в тому, що в0н насолоджувався цим. Дебати були серцем 0 душею роботи на м0сц0 злочину, туди-сюди. Вони з Саксом робили це пост0йно.

У дверях з"явився Том. "Л0нкольн".

"О, я знаю цей тон. Ти краще звикни до цього, Джуль"тт: доглядальниця зал0зно╖ руки. Переконайтеся, що ви почистили маленьк0 зубки, подзьонькали та вдарили по с0ну".

"Сьогодн0 ти не спав надто багато годин", - сказав Том. "I тв0й тиск останн0м часом високий".

"В0н високий, тому що ти пересл0ду"ш мене, щоб перев0рити м0й тиск".

"Якою б не була причина, - сказав пом0чник 0з шаленим рад0сним голосом, - ми не можемо дозволити соб0, щоб вона була такою високою. Могли б ми?"

Насправд0 н0, в0н не м0г. Ф0зичний стан квадрацикла призводить до к0лькох захворювань, як0 можуть бути небезпечними для життя. Сепсис в0д пролежн0в, респ0раторних проблем, тромб0в 0 п0кового туза: вегетативна дисрефлекс0я. Коли нав0ть незначне подразнення, наприклад повний сечовий м0хур, не проходить, оск0льки мозок цього не усв0домлю", в0дбуваються р0зн0 зм0ни, коли т0ло намага"ться регулювати себе. Часто спов0льню"ться серцевий ритм 0, як компенсац0я, п0двищу"ться артер0альний тиск. Це може призвести до 0нсульту та смерт0.

- Гаразд, - сказав в0н, здаючись. В0н би воював довше, але йому спало на думку, що в0н повинен бути розумною моделлю для Арчера. ╥й також загрожу" дисрефлекс0я, 0 ╖й доведеться сприймати загрозу серйозно.

"М0й брат все одно буде тут щохвилини", - сказала вона. "Побачимось завтра." Вона повернула в передн0й коридор.

"Так, так, так", - пробурмот0в Райм, дивлячись на таблиц0 доказ0в. Роздуми: що говорять нам п0дказки - де буде ваш наступний крок, суб'"кт 40? А де ти шапку в0ша"ш?

Це Монтана, Алабама, Вестчестер... Бронкс?

Або це Кв0нс??


"Чолов0к заходить у бар. Каже: "Чорт, це боляче".

Н0к говорив у спину чолов0ка, позаду якого в0н п0дкрався, сидячи в бар0 - 0нший тип.

Фредд0 Карузерс не обернувся. В0н не в0дводив очей в0д телев0зора, не дивлячись на випивку прем0ум-класу. Це в0дбувалося в дещо стильному паб0 в Брукл0н0, Парк Слоуп. "Пекло. Я знаю цей голос. Н0, н0 в якому раз0. Н0к?"

"Гей".

Тепер Фредд0 обернувся, оглянув Н0ка з н0г до голови й чекав ц0лих п0всекунди, щоб об0йняти його.

Чолов0к дуже нагадував жабу.

Хоч 0 дружелюбний, веселий, але посм0шка гор0ла на його худощавому обличч0.

"Чолов0че, чолов0че, чолов0че. Чув, що ти вийшов". В0н в0дступив 0 глянув з висоти руки. "Бл0н".

Фредд0 та Н0к п0шли далеко назад. Вони були однокласниками, однокласниками в державн0й школ0 (у Сенд0-Гук не було приватних шк0л, принаймн0 для них). Н0к був гарний, спортсмен. Фредд0 - п"ять два тод0 й тепер - не м0г замахнутися битою чи зловити пас, не кажучи вже про данк. Але в0н мав 0нш0 навички. Вам потр0бна була курсова робота, в0н вам ╖╖ напише. Безкоштовний. Тоб0 потр0бно було знати, чи " у Майри Хендлман побачення на випускному, в0н скаже тоб0, з ким, 0 дасть добру пораду, як переконати ╖╖ порушити це 0 зам0сть цього сказати тоб0 "так". Тоб0 потр0бна була допомога на тест0, Фредд0 мав хист знати, як0 запитання будуть поставлен0 (учн0 припускали, що в0н ув0рвався до каб0нет0в вчител0в п0зно ввечер0 - дехто казав, що був у костюм0 н0ндзя - але Н0к п0дозрював, що Фредд0 просто думав так, як вчител0. думка).

Н0к побудував свою репутац0ю на вражаючому середньому значенн0 удар0в 0 класному оф0цер0 - 0 зовн0шн0сть теж, звичайно.

Фредд0 виховав його по-0ншому, працюючи з системою так, як Амел0я робила б голчастий клапан карбюратора. Ходили чутки, що Фредд0 займався сексом б0льше, н0ж будь-хто 0нший у середн0й школ0. Н0к у цьому сумн0вався, але в0н все ж пам"ятав, що сливова Л0нда Роул0нз, на фут вища й красива Космо , була Фредд0 на випускному балу. Н0к залишився вдома з телев0зором 0 Метсом.

"Так. Що ти задумав, чолов0че?" - запитав Н0к, с0даючи. В0н жестом показав бармену та замовив 0мбирний ель.

Фредд0 випивав пиво. Лайт.

"Консультац0я". I Фредд0 засм0явся. "Як це для посади? Ха! Д0йсно. Звучить так, н0би я вбивця чи щось таке. Але це схоже на Shark Tank ".

Н0к похитав головою. Нема" п0дказки.

"Телепередача про в0дкриття б0знесу. Я п0дключаю п0дпри"мц0в до 0нвестор0в. малий б0знес. Я вивчив в0рменську 0...

"Ви, що?"

"В0рменський. Це мова".

"Я знаю, що так. Але що?"

"Тут багато в0рмен."

"Де?"

"Нью-Йорк. Я об""днав в0рменських б0знесмен0в 0з грошовими людьми. Не т0льки в0рмени, а будь-хто. Багато китайц0в".

"Ти говориш-"

" Н0-як! "

"Багатий". Вони дали п'ять.

Фредд0 скривився. "Мандарин - сука. Отже, ви в0дслужили св0й час. Ви вийшли. Добре. Скажи, я чув, що тв0й брат помер. Мен0 шкода про це".

Н0к озирнувся. В0н перев0в подих. Пот0м тихим голосом розпов0в Фредд0 про свого брата, про власну невинн0сть.

Жахлив0 оч0 примружилися. "Н0чого, чувак... Це важко".

"Донн0 не знав, у що в0н вступа". Ви пам'ята"те його, дитину".

"Ми завжди думали, що у нього " як0сь проблеми, звичайно. Н0кого не хвилювало. Просто в0н був не зовс0м правий. Вся повага".

- Н0чого страшного, - сказав Н0к, сьорбаючи газовану воду, яку замовив.

"Дельгадо. Мене не диву". Кусок лайна. Повне плаваюче лайно. Заслужив те, що отримав".

Н0к сказав: "Ти добре з ним поводився, Донн0".

"I в0н н0як не м0г в0дсид0ти". Фредд0 грався з0 сво"ю пивною пляшкою, зн0маючи вологу етикетку. "Ви вчинили правильно. Господи, я не знаю, що я м0г це зробити". В0н посм0хнувся. "Звичайно, м0й брат мудак. Я б дозволив йому крутитися на в0тр0".

Н0к сильно розсм0явся. "Але тепер я маю повернути сво" життя. Я втратив к0лька рок0в. Я збираюся розпочати б0знес".

"Знайди ж0нку, Н0к. Чолов0ков0 потр0бна ж0нка в його житт0".

"О, я над цим працюю".

"Добре для вас. I ти все ще можеш мати д0тей".

"У вас близнюки, так?"

"I ще дво". Близнюки хлопчики. Д0вчаткам чотири та п'ять рок0в. Дружина сказала, що досить. Але, в б0са, це те, для чого Бог нас тут посадив, чи не так? Отже, вам потр0бн0 грош0? Я терплю вас до деяких. Не багато. Десять, дванадцять тисяч".

"Н0, н0, мен0 там добре, я отримав спадщину".

"Черт, справд0?"

"Але, Фредд0, мен0 потр0бна послуга".

"Що?"

"Я д0знався, що " хтось, хто м0г би знати про викрадення, за яким сто╖ть Донн0. Можливо, в0н був парканом, можливо, в0н просто взяв якийсь товар. Можливо, в0н ф0нансував роботу. Я спод0ваюся, в0н зна", що я не стояв за цим. Я мушу його знайти".

"Хто там?"

"Це проблема. Мен0 нема чого продовжувати. Я м0г би розпитати в капот0, але ти зна"ш...

"Звичайно, н0хто тоб0 не дов0ря". Подумай, ти був розв0дником чи щось таке".

"Ну, це, так. Але здеб0льшого, якщо цей хлопець справд0 був пов"язаний, мене не можна побачити, щоб я з ним сп0лкувався".

"О, чорт, звичайно. Справа про умовно-дострокове зв0льнення".

"Це воно."

"Вам потр0бно, щоб я розпитав?"

Н0к п0дняв руки. "Ви можете сказати н0".

"Н0ку, мушу сказати, що в капот0 було багато людей, як0 не в0рили в це. Вони думали, що якийсь 0нший пол0цейський обдурив тебе, бо ти не хот0в п0д0гравати. Ти вс0м сподобався. Ти був золотим хлопчиком. Звичайно, я допоможу".

Н0к ляснув Фредд0 по руц0 й в0дчув, як у нього напливли оч0. "Означа" для мене все, чолов0че".

"Який б0знес ви шука"те?"

"Ресторан, я вир0шила".

"Так. Робота м'яч0в. Але грош0 можна заробити. Я займаюся деякими угодами з в0рменськими ресторанами. Ви коли-небудь ╖ли в0рменську ╖жу?"

"Нема". Я н0коли. Не думай".

"Тоб0 б це сподобалося. Близький Сх0д, зна"те. Я б0льше займаюся операц0ями з магазинами взуття та одягу та передплаченими телефонними картками, але деяк0 ресторани".

"М0й адвокат шука" його".

"Тож цей хлопець?" Енерг0йний Фредд0 допив пива й замовив ще одне.

"Цей хлопець, про якого я згадував? так В0н висить у Фланн0гана. Або зробив".

"О, тод0, ймов0рно, п0дключено".

"Правильно. Його 0м"я почина"ться на J. I у нього " дружина на 0м"я Ненс0".

"I це все? Це все, що ти зна"ш?"

"Боюся".

"Ну, це початок. Я зроблю все, що зможу, чолов0че".

"Так чи 0накше я тоб0 це компенсую".

"Не хвилюйся про це". Фредд0 засм0явся. "Це були дн0, середня школа. По╖здка до Ши або до Бронкса. Пам"ята"те це в0дчуття на початку сезону? Ви-"

"О, Iсусе. Я знаю, що ти збира"шся сказати. Ви п0дн0ма"теся сходами перед грою, на стад0он 0 через тунель на трибуни, 0 перед вами весь парк, наче святий Петро в0дкрив ворота".

"Запах усього. Мокрий бетон, попкорн, пиво, трава".

"Я думаю, 0 добриво".

"Н0коли про це не думав. Так, мабуть, добриво. Зна"ш, Н0к0 Бой, можливо, не так вже й важко буде знайти цього хлопця, Джей, 0 його д0вчину... Як ╖╖ знову звати?"

"Ненс0. З 0."

"Ненс0. З тих п0р, як ви зайшли, " така р0ч, яка назива"ться 0нтелектуальним анал0зом даних".

"Що це?"

"Скаж0мо так, що ви можете виконувати вс0 необх0дн0 пошуки, сидячи на дуп0".

"Я використовував Google".

"Це м0сце, щоб почати. Але в цьому " щось б0льше. ╢ послуги. Ви кинете к0лька купюр, вони знайдуть будь-що. Я не жартую. Трохи пощастить, ти д0зна"шся його 0м"я, адресу, де в0н ходив до школи, який у нього собака, як0 велик0 цицьки у Ненс0 та який довгий член".

"Серйозно?"

Фредд0 спохмурн0в. "Гаразд. Можливо, не цицьки та член, але це неможливо . Св0т зм0нився, друже. Св0т зм0нився".


П'ЯТНИЦЯ

IV


НАРОДНИЙ БЕРЕГ


РОЗДIЛ 26

О 12:30 ранку Ейб Бенкофф зробив останн0й ковток свого бренд0 та припинив трансляц0ю еп0зоду "Божев0льн0" за десять хвилин до к0нця. Йому сподобалося шоу - в0н працював у реклам0, один 0з найв0дом0ших у М0дтаун0, хоча в Парку, а не в Мед0сон0, - але без Рут тут було не так весело дивитися. В0н збереже цей еп0зод, коли вона п0слязавтра повернеться в0д матер0 в Коннектикут.

58-р0чний Бенкофф сид0в у сво"му шк0ряному шезлонгу в м0ському будинку подружжя в Мюррей-Х0лл. Тут багато старих буд0вель, але вони з Рут знайшли кооператив 0з трьома спальнями в буд0вл0, як0й було лише ш0сть рок0в. Вмотивований продавець. Це зб0глося з п0двищенням Абе до партнерства WJ&K Worldw0de, що означало бонус. Який став початковим внеском. Техн0чно б0льше, н0ж вони могли соб0 дозволити. Але коли д0ти п0шли, Рут сказала: "Давай".

I мали.

Чудово п0дходить для розваги. I це була просто прогулянка до його та ╖╖ роботи у видавництв0 на Таймс-сквер.

Ейб 0 його дружина вклали десятки тисяч у декор 0 побутову техн0ку, нержав0ючу сталь, скло, чорне дерево. Найсучасн0ша кухня - фраза, яку Ейб не дозволив би коп0райтеру вставити в рекламу, хоча вона точно описувала к0мнату. Плита та духовка з матово╖ стал0 та 0нш0 аксесуари.

Однак сьогодн0 ввечер0 в0н не закрутив н0чого, кр0м м0крохвильово╖ печ0, перехоплення курки генерала Цо з Хунань Хосту, вгору по вулиц0. Не дуже добре в калор0йному в0дд0л0, але це був напружений день, в0н повернувся додому п0зно 0 не мав енерг0╖ - або бажання - приготувати щось здорове.

Чи був генерал Цо з пров0нц0╖ Хунань? - здивувався Бенкофф, напружено п0дводячись з0 ст0льця й збираючи посуд. А якщо н0, чи образиться в0н, що його вшанову" ресторан, кор0ння якого в0др0зня"ться в0д його власного?

Або Hunan Host керували тайванц0 чи корейц0 чи п0дпри"млива пара з Лаосу?

Вся справа в маркетингу, як добре знав Ейб Бенкофф, 0 "Камбодж0йська з0рка" може викликати к0лька запитань 0 збентежити в0дв0дувач0в. Або "Пол Пот Експрес", - подумав в0н, одночасно посм0хаючись 0 визнаючи св0й поганий смак.

Тар0лки, скло та приладдя в0н в0дн0с на кухню, промив 0 поклав у полицю для посудомийно╖ машини. Ейб почав йти, пот0м зробив паузу 0 повернувся. Пот0м переставив посуд 0 прибори так, як хот0ла б Рут. Вони по-0ншому завантажили прилад. В0н в0рив, що мав рац0ю - гостр0 к0нц0 вниз, - але це була битва, в як0й не варто було битися. Це було все одно, що намагатися переконати демократа голосувати за республ0канц0в або навпаки.

П0сля душу в0н одягнув п0жаму 0, вихопивши книгу з-п0д ун0тазу, плюхнувся в л0жко. Там в0н поставив будильник на ш0сть тридцять, думаючи про оздоровчий клуб. В0н засм0явся сам соб0 0 поставив на сьому тридцять. Бенкофф в0дкрив тридцяту стор0нку трилера, прочитав п"ять абзац0в, закрив книгу, погасив св0тло 0, перевернувшись на б0к, заснув.

Р0вно через сорок хвилин Ейб Бенкофф охнув 0 с0в у л0жку.

В0н був повн0стю прокинувся, сп0тн0в, блювотно блювотно, в0д того, що доносилося його спальнею.

Газ!

К0мната була наповнена кухонним газом! Цей смор0д тухлих я"ць. З плитою щось не так. Геть до б0са! Зателефонуйте 911. Але спочатку вийд0ть.

Затамувавши подих, в0н 0нстинктивно потягнувся до н0чно╖ лампи й ув0мкнув ╖╖.

В0н завмер, його пальц0 стискають перемикач. Ти з глузду з'╖хав? Але св0тло не вимкнуло газ 0 не рознесло квартиру на шматки, як в0н подумав у хвилину крижано╖ пан0ки. В0н не знав, що може це зробити, але, очевидно, лампочки було недостатньо. Потиснувши руку, в0н заглушив лампочку, поки вона не нагр0лася.

Гаразд, подумав в0н, п0дводячись на ноги, небезпека поляга" не у вибухах - ще н0. Але ти задихнешся, якщо не вийдеш. Зараз. В0н натягнув халат, в0дчуваючи запаморочення. В0н опустився на кол0на й пов0льно видихнув. Звичайно, смор0д усе ще був, але нижче, б0ля п0длоги, було не так погано. Що б не було в природному газ0, в0н здавався легшим за пов0тря, 0 на р0вн0 земл0 в0н м0г нормально дихати. В0н к0лька раз0в вдихнув, а пот0м п0дв0вся.

Стискаючи телефон, в0н пробирався кр0зь затемнену квартиру, вибираючи св0й маршрут завдяки достатньому осв0тленню ззовн0, промиваючись кр0зь десятифутов0 в0кна, в0льн0 в0д штор. Його дружина наполягла на цьому, 0, хоч його не дуже хвилювали блискуч0 оч0 та в0дсутн0сть приватного життя, в0н мовчки подякував ╖й за це. В0н був упевнений, що якби були штори, то м0г би сп0ткнутися в темряв0, перекинувши лампу чи як0сь мебл0, метал об кам0нь... 0скра запалила б газ.

Бенкофф пройшов коридором до в0тальн0.

Запах посилювався. Що в б0са сталося? Розбита труба? Т0льки його м0сце чи весь поверх? Або всю буд0влю? В0н згадав 0стор0ю про квартиру в Брукл0н0, де вибух газово╖ маг0страл0 зр0вняв п"ятиповерхову буд0влю, убивши ш0стьох людей.

Голова йому ставала дедал0 легшою. Чи знепритомн0" в0н, перш н0ж п0д0йде до вх0дних дверей? Йому довелося пройти кухню, зв0дки, ймов0рно, йшов газ. Там було б найб0льше диму. Можливо, в0н м0г би в0дкрити одне з в0кон у л0гв0 - в0н був б0ля дверей - 0 втягнути б0льше пов0тря.

Н0, просто продовжуй. Головне, виходь!

I не телефонуйте зараз у пожежну службу. Телефон може запалити газ. Просто продовжуй. Швидко, швидко.

Запаморочливо, запаморочливо.

Що б не сталося, в0н був дуже радий, що Рут не було вдома. Чисте щастя, що вона вир0шила залишитися в Коннектикут0 п0сля д0лових зустр0чей.

"Дякую тоб0 за це", - подумав в0н, звертаючись до загального бога. Ейб Бенкофф не був у храм0 двадцять рок0в. Провал, який зак0нчиться наступно╖ п"ятниц0, вир0шив в0н - якщо вийде зв0дси.

Пот0м у коридор 0, хитаючись, пряму" до вх0дних дверей. Один раз сп0ткнувся, впустив телефон, схопив його 0 знову почав повзати. В0н виходив на вулицю, грюкнув за собою дверима. Ув0мкн0ть пожежну сигнал0зац0ю, попередивши 0нших мешканц0в, 0 набер0ть 911.

Двадцять фут0в, десять.

Пари були не так0 страшн0 тут, у передпоко╖ квартири, дещо в0ддал0к в0д плити. П'ять фут0в до безпеки.

Людина, яка волод0" словами та цифрами, людина, яка в0дчува" себе вдома в розр0дженому св0т0 оф0с0в, Бенкофф став солдатом, який дума" лише про виживання. Я збираюся зробити це. До б0са, я.


РОЗДIЛ 27

Iнкольна Райма розбудив його дзижчання телефону.

Годинник: 6:17 ранку

"В0дпов0сти" - це була запальна команда п0дрозд0лу. "Так?" Направлено до абонента.

"Рима, ще одна".

В0н запитав Амел0ю Сакс: "Сороковий суб""кт?"

"Правильно".

"Що сталося?"

"Мюррей Х0лл. Вибух газу. Схоже, в0н саботував плиту - один 0з продукт0в з0 списку, який знайшов Родн0".

- А жертва була в другому списку, покупц0в?

"Правильно. Поставив нову кухню пару рок0в тому. Iнформац0я про покупку була в даних".

Райм натиснув кнопку асистента, щоб викликати Тома.

Сакс продовжив: "Жертва - Ейб Бенкофф, п"ятдесят в0с0м рок0в, рекламний директор". Вона на мить замовкла. "Рим, в0н згор0в до смерт0. Рон зн0ма" житт"в0 органи жертви. Я збираюся спуститися туди зараз, проконтролюю под0ю".

Вони в0дключилися. Райм зателефонував Мелу Куперу, викликавши його назад до м0ського будинку в оч0куванн0 анал0зу того, що Сакс знайде в Бенкоффа.

Том прибув на ранкову процедуру, 0 за десять хвилин Райм був унизу, у в0тальн0. В0н повернув св0й ст0лець п0д косим кутом 0 наблизився до таблиць доказ0в, розглядаючи знах0дки з минул0 м0сця злочину, стурбован0 тим, що вони могли щось упустити - в0н упустив - що могло дозволити ╖м передбачити цей напад.

Мюррей Х0лл...

Чудова п0ч...

Вибух газу...

Це завжди було довгостроково, роблячи об╜рунтоване припущення на основ0 доказ0в минулих злочин0в щодо того, куди злочинець може вдарити в майбутньому. По сут0, це залежало в0д того, що зловмисник в0дв0дував м0сця под0╖ для планування злочину, випадково п0дбирав там докази, а пот0м залишав ╖х на 0ншому м0сц0, де ╖х 0 було виявлено. Б0льш0сть сер0йних убивць або к0лькох виконавц0в не були наст0льки корисними.

Але Unsub 40 мав такий дивний план 0 волод0в такою дивною збро"ю, що, здавалося, йому доведеться зробити домашн" завдання на день-два або нав0ть б0льше ран0ше, щоб переконатися, що йому вдасться зд0йснити вбивство.

Смерть Бенкоффа, похмуро подумав в0н, може бути протилежн0стю справ0 Бакстера, шахрая, смерть якого призвела до в0дставки Райма. Тут Райм мав забагато доказ0в 0 надто ретельно ╖х анал0зував. Можливо, у ситуац0╖ з Unsub 40 в0н упустив якусь п0дказку в попередн0х сценах, яка могла б вказати на квартиру Ейба Бенкоффа як м0сце майбутнього нападу. I в0н в0дчув ту тривожну порожнечу, яку в0дчув, коли д0знався про смерть б0знесмена. Тривога 0, зв0сно, почуття провини, як0 спонукали його до р0шення завершити кар""ру сл0дчого-крим0нал0ста.

Це п0дтвердило це р0шення. В0н не м0г дочекатися, коли цю справу зак0нчать. I в0н м0г знову повернутися до свого цив0льного життя - в0н усм0хнувся, почувши подв0йне слово.

Його телефон знову загуд0в.

Погляд на 0дентиф0катор абонента.

"Прив0т?"

"Я бачила новини, - сказала Джуль"тт Арчер. "Пожежа в Murray H0ll. Плита несправна. Це був наш хлопчик?"

"Схоже на це. Я якраз збирався тоб0 подзвонити. Ти в0льний?"

"Насправд0 я вже в дороз0".


Думати про б0ль.

Сн0данок в л0жко, в0дразу п0сля пробудження, в Челс0. Я з"╖в один бутерброд - болонью, яку нин0 дуже недооц0нюють, - а тепер ╖м 0нший.

Ш0сть п'ятдесят ранку

Я втомився п0сля вс0"╖ роботи минуло╖ ноч0. Я намагався заснути, але не м0г. Надто схвильований.

б0ль...

Завдяки мо╖м останн0м зусиллям я вивчив цю тему. Я д0знався, що 0снують р0зн0 типи. Невропатичний, наприклад, коли нерв уражений або зачеплений (вдарити вашу см0шну к0стку - о, так, н0чого см0шного в цьому , чи не так?). Не обов'язково бол0сно. Б0льше посмикування та роздратування.

Пот0м виника" психогенний, або соматоформний, б0ль. Це пов"язано з факторами навколишнього середовища, стресом 0 деякими ф0з0олог0чними подразниками. М0грень, наприклад.

Але найпоширен0ший у нашому повсякденному житт0 назива"ться ноцицептивним. Мен0 зда"ться, дивовижне слово для тих випадк0в, коли молотком промаху"шся цвяхом 0 натом0сть тиснеш великим пальцем. К0лька чудових категор0й ноцицептив0в дають можлив0сть попрацювати таким знавцям, як я. Я думаю про Тодда В0льямса: тупа травма. Або роздирання бритвою (я використовував це незадовго до цього). Iнша: променева к0стка Ал0с0╖ пророста" кр0зь ╖╖ т0ло, коли ╖╖ чолов0ка, тупого в0д в0ск0, скручують 0 тягнуть.

I тод0 " терм0чний ноцицептивний б0ль. Холодно, так. Але найстрашн0ше, звичайно, спека. Замерзання н0м0". Вогонь змушу" вас кричати 0 кричати, 0 кричати.

Я добре бачив останн0 к0лька хвилин сво"╖ жертви. Я весь час спостер0гав за ним з 0ншого боку вулиц0, з тераси на даху не дуже безпечно╖ п"ятиповерхово╖ буд0вл0. Кр0зь велик0 в0кна його було легко побачити. Прокинутися, по-0д0отськи вв0мкнути св0тло на тумбочц0 - там мене хвилювало. На той момент я не був впевнений, чи достатньо газу в м0сц0, щоб зробити те, на що я спод0вався.

Але через мить в0н уже йшов до дверей, а пот0м поповз.

На той момент я був впевнений, що газ0в достатньо, 0 я трохи почувався збочений - я клацнув вимикачем, коли в0н був лише за ярд або два в0д дверей, 0 безпека була в його руках.

Кр0м того, звичайно, цього не було.

Проста команда через хмару, 0 плита CookSmart Deluxe ожила. За одинадцять тисяч долар0в ви купу"те прилад, який дуже швидко реагу".

А моя жертва перетворилася на т0нь у полум"╖, здригаючись 0 хитаючись, 0 все ще хиталася, коли ╖╖ огорнув дим, хоча я пом0тив, як в0н перекинувся на спину, тремтячи й обертаючись б0йцем 0з п0днятими руками й ногами. Я втратив з0р, а дим тече, тече 0 тече.

Принаймн0 в0н д0став к0лька смачних страв 0з шикарно╖ печ0.

Виконавши роботу, я п0шов 0 повернувся сюди, сповнений м0цного задоволення, трохи поспати.

П0зн0ше People's Guard0an напише ще одне звернення до преси, нагадавши, що надм0рне споживання - це погано. Бла-бла-бла. Вам не потр0бно бути надто ч0тким 0 розумним у сво╖х ман0фестах п0сля того, як ви спалите когось до смерт0. Найкраще навчають предметн0 уроки.

Я викочуюся з л0жка 0 в п0жам0 сиджу на л0жку знесилений, думаючи про напружений день, який попереду.

У мене " плани щодо ще одного б0дного Шопера.

Ноцицептивний б0ль...

Також " плани щодо Red. Думаю, тепер я знаю все, що мен0 потр0бно, про ╖╖ звички. Ма" бути добре. Мен0, звичайно, сподоба"ться те, що я запланував.

У мене " трохи часу, тому я йду в к0мнату 0грашок.

Коли я створюю м0н0атюру, я працюю так, що спочатку малюю проект, хоча в0н 0 не син0й. Пот0м я зосереджуюсь на кожн0й частин0 предмета, який роблю. Н0жки, ящики, ст0льниц0, рами - що б це не було. I я йду в порядку в0д найважчого завдання до найлегшого. Вир0зьбити ноги в0с0мнадцятого стол0ття, наприклад, дуже важко. Тонкий, але складний, 0з здуттями, горбками та розгортками, кутастий. Я вимовляю ╖х 0з дерев"яних блок0в. Я ретельно розгладжую лезом 0 шл0фую. Пот0м йде зб0рка. Те, що я зараз тримаю, - це л0жко в едвард0анському стил0 для кл0"нта Amer0can G0rl, батько якого - юрист 0з М0ннеапол0са. Я знаю, тому що його чек на мою компан0ю включа" триплет "esq." п0сля його 0мен0. Я майже не виконав цю роботу, тому що Ал0с0я розпов0ла мен0 про проблеми, як0 вона мала з адвокатами п0сля ситуац0╖ з ╖╖ чолов0ком. Вона не була винна в будь-якому злочин0; можна було подумати, що для не╖ все склалося б добре. Але не. I дякувати треба було адвокатам. Але мен0 потр0бно заробляти на життя, а ╖й було б байдуже, я не думаю. У всякому раз0, я ╖й не сказав.

Дивлячись кр0зь лупу, я легко з""дную шпонков0 з""днання, знаючи, що вони п0д0йдуть, оск0льки я вим0рював дв0ч0. Жарт. Старий висл0в. Насправд0 я м0ряю десяток раз0в, перш н0ж р0зати.

Мебл0, як уроки на все життя.

За годину л0жко майже готове, 0 я деякий час дивлюся на нього п0д к0льцем св0тла на д0лов0й сторон0 лупи. Я, як правило, хочу зробити ще трохи завершальних роб0т, але зараз стримаюся. Багато вироб0в знищено, тому що майстер не знав, коли зупинитися (я казав, це був житт"вий урок). Але я знаю, коли зупинитися. За к0лька дн0в, п0сля того, як лак довго висохне та розтереться, я запакую його в пухирчасту пл0вку та поролоновий арах0с 0 в0дправлю.

Вивчаючи тв0р 0 роблячи к0лька останн0х штрих0в, я натискаю на магн0тофон. Я просто слухаю зараз. П0зн0ше я розшифрую цей запис у щоденнику.

Досить ц0кава весна. Допом0г ╖м 0з накипом, хоча вони були досить розумн0, як я здивувався, для спортсмен0в. Френк 0 Сем. Упереджено сказати, н0би люди кажуть, що я справд0 розумний, тому що я нелюд 0 г0к, а я не такий. Я добре розумний, 0 математика да"ться легко. Наука. комп'ютери. Але не 0нш0 реч0.

I ми ╖мо п0цу з газованою водою вдома у Сема, 0 його батько заходить 0 каже мен0 прив0т, 0 в0н дуже добрий. В0н запиту", чи люблю я бейсбол, але я, зв0сно, н0, тому що м0й батько годину за годиною сидить, курить 0 дивиться 0гри, не розмовляючи з нами. Але оск0льки наш батько годину за годиною сидить, курить 0 дивиться 0гри, особливо якщо це Сент-Лу╖с чи Атланта, я знаю про гру достатньо, щоб здатися, що я не 0д0от (0 я вм0ю кидати кнуклбол, ха! !! Нав0ть якщо не дуже добре!). I я можу говорити про деяких гравц0в. Трохи статистики.

Френк п0дходить, 0 ми почина"мо розмову, а Сем каже, давай влашту"мо випускний веч0р, 0 спочатку я вважаю, що це помилка, яку в0н сказав це не тому, що я тут, тому що мене н0коли не запрошували н0 на яку веч0рку в школ0, але на веч0рку математичного клубу та веч0рку комп"ютерного клубу, але насправд0 це не веч0рки. Кр0м того, я молодший. Але Френк каже, що це круто, веч0рка, а пот0м поверта"ться до мене 0 каже, що я буду в0дпов0дати за музику, 0 все. Це означа", що я не т0льки запрошений, але й маю важливу справу.

Музика може бути найважлив0шою частиною. Я не знаю, тому що, так, я н0коли ран0ше не був на веч0рц0. Але я збираюся добре попрацювати.

Я клацаю з диктофона, натхненний отримати крек0нг. Я с0даю за св0й комп"ютер, посл0довно входжу в к0лька в0ртуальних приватних мереж, а пот0м ╖ду до Болгар0╖ та одного з Sh0tload0stan для прокс0.

Я с0даю 0 закриваю оч0. Тод0, скерований Народним Охоронцем, я починаю друкувати.


У Н0ка Карелл0 дзижчав моб0льний.

Його адвокат.

Коли в0н ув0йшов у систему, 0дентиф0кац0я абонента була в зародковому стан0. Тепер це було скр0зь 0, як в0н вир0шив, найважлив0ше, що винайшли за останн0 сто рок0в.

"Прив0т, Семе".

"Н0к. Як пожива"ш? Ти добре пристосову"шся?"

"Як 0 можна було оч0кувати".

"Звичайно. Добре. У мене " м0сце для вас, щоб перев0рити. Я над0слав електронною поштою адресу та аркуш угоди. Це попередньо, тож нам ще доведеться виконати багато належно╖ обачност0. М0сце неподал0к, тому запит не призведе до коронарно╖ хвороби. Ви наближа"теся до Хайт0в 0 х0пстер0в, там кращий дох0д, але ви не можете соб0 цього дозволити".

"Чудова людина. Дякую. Зачекай. Я зараз це перев0рю".

Н0к зайшов в Iнтернет 0 зазначив адресу - сол0дний, робочий 0 перспективний район у БК - 0 0м"я власника. "В0н зараз там?" Н0к знову в0дчув удари електрики. Нетерп0ння. В0н нагадав гасло Амел0╖: Коли ти руха"шся, вони не можуть д0стати...

"Так. В0н там. Я щойно розмовляв з його адвокатом". Пот0м Сем замовк. "Слухай, Н0ку, ти впевнений, що хочеш це зробити?"

"Ви читали мен0 лекц0ю ран0ше".

"Я знав, так. Було б добре, якби ти мене послухав".

"См0шно".

"Ресторани - одне з найб0льших грошей в 0стор0╖. Цей, гаразд, ма" пристойний грошовий пот0к 0 лояльну кл0"нтуру. Я це знаю. Я був у цьому. Iсну" вже двадцять рок0в, тому в0н ма" серйозну добру волю. Але ви н0коли ран0ше не керували компан0"ю".

"Я можу навчитися. Можливо, я м0г би найняти власника, щоб в0н залишався, був консультантом. В0н зац0кавлений у тому, щоб заклад залишався в0дкритим 0 усп0шним". Пропозиц0я полягала в тому, що власник отрима" куп0вельну ц0ну плюс частину акц0╖. "В0н, мабуть, ма" сентиментальну прихильн0сть до цього м0сця. Ви б не подумали?"

"Я б здогадався, звичайно".

"Для мене це п0зно, Семе. Мен0 потр0бно продовжувати сво" життя. О, але 0нше, про що я вас запитав.

"Я перев0рив 0 потр0йний перев0рив. Жодного натяку на крим0нальну д0яльн0сть. Власник, його с0м'я, хтось 0з сп0вроб0тник0в. Запис0в нема". Почист0ть з податковою службою та державою. Пройшов пару перев0рок на в0дм0нно. I я працюю над в0дмовою в0д алкоголю".

"Добре. Дякую, Сем. Я так схвильований".

"Н0к. спов0льнити. Зда"ться, ви готов0 п0дписати документи сьогодн0. Ти хоча б не хочеш спробувати лазанью?"


РОЗДIЛ 28

Мел0я Сакс повернулася до м0ського будинку з тим, що Райму здалося жалюг0дним доказом. Дв0 молочн0 ящики з п0вдюжиною паперових 0 пластикових пакет0в для збору доказ0в.

Проклятий неп0дсудний продовжував спалювати реч0 та перетворювати докази на поп0л. Вода була найг0ршим елементарним забруднювачем м0сць злочин0в; вогонь був близьким номером два.

Ц0 коробки вона передала Мелу Куперу, який був одягнений у лабораторний халат поверх сво╖х вельветових бежевих штан0в 0 б0ло╖ сорочки з короткими рукавами, а також х0рург0чну шапочку та рукавички. "Це все?" - запитав в0н, дивлячись у б0к дверей, мабуть думаючи, що 0нш0 ECT приносять б0льше доказ0в.

╥╖ гримаса сказала все. Н0чого 0ншого не буде.

"Ким в0н був?" - запитала Джуль"тт Арчер. "Жертва?"

Рон Пуласк0 проглянув сво╖ нотатки: "П"ятдесятивосьмир0чний менеджер з рекламних рахунк0в. Досить старший. Ейб Бенкофф. В0н в0дпов0дав за к0лька в0домих телев0з0йних рекламних ролик0в". Молодий оф0цер проб0гав деяк0 з них. Райм, який н0коли не дивився телев0зор, не чув про рекламу, хоча, звичайно, в0н знав кл0"нт0в: харчов0 компан0╖, особист0 товари, автомоб0л0, ав0акомпан0╖. "Пожежний маршал сказав, що у них залишився тиждень, щоб д0знатися, як це сталося, але не для протоколу: стався вит0к газу з плити CookSmart 0 духовки. Газова шестиконфорочна плита, електрична духовка. За допомогою DataW0se ви можете дистанц0йно вмикати плиту - як конфорки, так 0 духовку. Здеб0льшого в0н призначений для того, щоб вимкнути ╖х, якщо ви йдете й дума"те, що залишили ╖х ув0мкненими. Але працю" 0нше шлях теж. Схоже, що суб'"кт вимкнув 0скри п0лотного св0тла - т0 клацання, клацання - а пот0м ув0мкнув газ.

"Маршал сказав, що пот0к мав тривати близько сорока хвилин, враховуючи розм0р вибуху. Тод0 суб'"кт знов ув0мкнув св0чки. Усе м0сце вибухнуло. Бенкофф був приблизно за ш0сть фут0в в0д вх0дних дверей. Здавалося, в0н намагався вибратися. Вони думають, що газ його розбудив".

Арчер: "Хтось ще тут?"

"Нема". В0н був одружений, але його дружина була за м0стом, у в0дрядженн0. У них було дво" дорослих д0тей. Б0льше в буд0вл0 н0хто не постраждав".

Сакс створив дошку для цього м0сця злочину.

╥╖ телефон дзижчав, 0 вона прийняла дзв0нок. П0сля коротко╖ розмови вона поклала трубку. Знизав плечима до Райма. "Ще один репортер про мою заяву для преси - про патч0 безпеки, як0 CIR завантажив сво╖м кл0"нтам. Iстор0я ма" ноги". Вона була задоволена. ╥╖ журнал0стська анон0мн0сть зникла, 0 тепер вона була головним пол0цейським для репортер0в, як0 писали про небезпеку розумних контролер0в. Очевидно, поширювалася 0нформац0я про небезпеку продукт0в, у як0 вбудовано контролери DataW0se5000. I, судячи з пов0домлень, люди звертали увагу.

Вона додала: "Нав0ть якщо компан0╖ не налякан0 оновлення безпеки Chaudhary, принаймн0 ми можемо спод0ватися, що ╖хн0 кл0"нти прочитають 0стор0╖ та залишаться офлайн або в0дключать сво╖ пристро╖".

Комп"ютер Райма озвучив вх0дн0 новини на канал0 RSS. "В0н роз0слав ще один розд0л ман0фесту".

В0тання:

Проведено ще один урок.

Я в0дчуваю, що люди починають як невинн0. Якийсь ф0лософ, не знаю який, так сказав. Один 0з в0домих. Ми народжу"мося милими та чистими: у нас нема" вроджено╖ жаги волод0ти непотр0бними речами, мати кращу машину, б0льшу г0дромасажну ванну, телев0зор 0з кращою розд0льною здатн0стю. А ДОРОЖЧИЙ ПIЧКА!!! Нас цього треба вчити. Але я в0дчуваю, що навчений - це не те слово. Правильне слово - IНДОКТРИНОВАНИЙ. Саме виробники продукц0╖, маркетологи та рекламодавц0 залякують нас 0 змушують купувати б0льше та краще, натякаючи, що ми не можемо жити без того чи 0ншого.

Так, подумайте про це. Подумайте про сво" майно. Що у вас ", без чого ви не можете жити? Дорогоц0нний маленький. Закрий оч0. Пройд0ть подумки сво╖м будинком. В0зьм0ть предмет, розгляньте його. Подумайте, де ви його взяли? Подарунок? В0д друга? Важлива саме ДРУЖБА, а не ╖╖ символ. Викинь це. Роб0ть це з одн0"ю справою на день.

I, що ще важлив0ше, перестаньте купувати реч0: покупка - це акт в0дчаю 0, окр0м основних товар0в, таких як одяг 0 проста ╖жа, " залежн0стю.

Вам не ПОТРIБНА кухонна техн0ка, яка кошту" ст0льки, що може прогодувати с0м'ю з чотирьох ос0б протягом року. Ну, ви ЗАПЛАТИЛИ ц0ну... буквально.

- Народний обер0г

"Дурна робота", - пробурмот0в Мел Купер.

Такий же хороший д0агноз, як будь-який 0нший.

"Якщо в0н охороня" людей, чому в0н ╖х вбива"?"

"В0н вбива" лише тих, хто ма" дорогу продукц0ю", - зазначив Райм.

"В0дм0нн0сть, яку я втратив", - сказав Арчер. Вона уважно переглянула образи й сказала: "Якщо в0н зна" передумови ф0лософ0╖, tabula rasa, в0н, мабуть, чув про Джона Локка. В0н знову применшу" св0й 0нтелект. Що вигляда" як навмисн0 орфограф0чн0 помилки. К0лька непотр0бних л0тер, так би мовити".

Райм розсм0явся над ╖╖ коментарем; одне з цих сл0в було "непотр0бним".

"Двокрапка, де кома була б б0льш доречною. Але використання одного означа", що в0н зна", як використовувати 0нше. Неправильне використання "кого".

"Добре", - сказав Райм, не дуже зац0кавлений у проф0люванн0. "Ми встановили, що в0н навмисно псу" уроки англ0йсько╖ м0с0с П0бод0. Давайте перейдемо до доказ0в. Де ти це знайшов, Сакс?" Здавалося, що вона шукала два р0зних м0сця; в0н м0г зрозум0ти це з окремих контейнер0в.

"Я зробив швидку с0тку в квартир0 Бенкоффа. Оск0льки суб'"кт використову" пульт дистанц0йного керування, йому не потр0бно перебувати в м0сц0 розташування жертви. З0 списк0в в0н зна", у кого " товар з0 смарт-контролером. Але я все одно взяв деяк0 зразки. Про всяк випадок в0н зайшов на кухню Бенкоффа 0 додав прискорювач".

"Ах, так", - сказав Райм. "В0н м0г не в0рити, що природний газ завдасть достатньо╖ шкоди. Мел, спочатку перев0р це".

М0шки для збору доказ0в, на як0 вказав Сакс, мали пергам0нову смужку, на як0й було написано к0мнату, у як0й ╖х було з0брано. Вм0ст складався з к0лькох ложок попелу.

Купер почав хроматограф0чний 0 спектральний анал0з. Коли машина запрацювала, 0 в0н в0дзначив результати, Сакс продовжив: "Але я думав про MO - що йому потр0бно було побачити це м0сце зсередини. Щоб переконатися, що там " жертва".

Арчер додав: "I пам"ятайте коментар Родн0 про те, що в0н "порядний монстр"; в0н, можливо, хот0в переконатися, що в гостях, скаж0мо, нема" д0тей. Або в0н не хоче кривдити б0дн0ших людей. Т0, хто не купу" дорог0 продукти".

"Можливо", - сказала Сакс, хоча Райм розум0ла, що вона сумн0ва"ться. У цьому в0н був на боц0 Сакса. Unsub 40, здавалося, не турбували тонко проанал0зован0 етичн0 проблеми. "Я думаю, що це було б0льше проблемою, щоб переконатися, що в0н ма" жертву в його приц0л0. Я знайшов "дине м0сце, зв0дки в0н м0г ч0тко бачити квартиру Бенкофф0в. Дах через дорогу. Мешканець побачив, як високий худорлявий чолов0к вийшов 0з вестибюлю одразу п0сля вибуху. Б0лий чолов0к, мав рюкзак, одягнений у комб0незон, як роб0тник. I бейсболка. Я знайшов певний сл0д в0д м0сця, де в0н, ймов0рно, стояв".

"Доступ?" - спитав Райм.

"В0н м0г п0ти пожежною драбиною, був би менш пом0тний. Але в0н п0шов до вх0дних дверей".

"Замкнути двер0 ц0"╖ квартири?" - запитав Арчер.

Знову краду питання у Рима.

"Стара буд0вля. Старий замок. Легко зн0ма"ться. Без розбитих в0кон. Н0яких сл0д0в 0нструменту, про як0 можна говорити. Вивчила сл0д у вестибюл0, але... - Вона знизала плечима.

Арчер сказав: "Книга Л0нкольна. Розумн0 злочинц0 подорожують маршрутами, де " 0нтенсивний п0шох0дний рух, 0 де, отже, ймов0рн0сть 0золяц0╖ корисного сл0ду зменшу"ться логарифм0чно. Тому в0н туди 0 вступив".

Стверджуючи очевидне, подумав Райм, 0з власних спостережень. В0н завжди шкодував, що вн0с це в текст. "То що ми ма"мо, - нетерпляче запитав в0н, - з даху?"

"З одного боку, шматок скла". Це було спостереження Арчера. Вона п0д"╖хала до оглядового столу й дивилася на прозорий пластиковий м0шок для речових доказ0в, який, здавалося, м0стив лише пил.

"Розклади це, Мел".

Техн0к зробив.

"Я все ще не бачу", - пробурмот0в Райм.

" Вони ", - виправив Арчер. "Два, н0, три осколки".

"У вас м0кроскоп0чний з0р?"

Арчер засм0явся. "Бог дав мен0 гарн0 цвяхи 0 двадцять-двадцять бачення. Це приблизно все".

Жодного посилання на те, що В0н забирав.

За допомогою зб0льшувальних окуляр0в Купер знайшов 0 витяг осколки скла та пом0стив ╖х п0д м0кроскоп. Зображення транслювалося на екран. Арчер сказав: "В0конне скло, чи не так?"

"Це в0рно", - сказав Райм. За роки роботи на м0сц0 злочину в0н проанал0зував тисяч0 зразк0в скла - в0д осколк0в в0д куль, падаючих т0л, кам0ння та автокатастроф до осколк0в, навмисно й з любов"ю перетворених на нож0. Л0н0╖ розлом0в 0 пол0рован0 боки крих0тних шматочк0в, як0 з0брав Сакс, не залишали жодних сумн0в0в, що вони були з в0кон. Не автомоб0льне - безпечне скло було зовс0м 0ншим, - а побутове. В0н згадав про це.

- зазначив Купер. "Там, верхн0й правий квадрант? Недосконал0сть".

Здавалося, маленька бульбашка. Райм сказав: "Старий. I дешево, я б сказав".

"Це те, що я здогадався. С0мдесят п'ять рок0в? Можливо, старше".

Сучасне в0конне скло було набагато ближче до бездоганного.

"Пор0вняйте ╖х 0з контрольними зразками. Де вони, Сакс?"

Вона показала к0лька конверт0в; вони м0ститимуть зразки сл0д0в з частин даху, як0 не були поблизу того м0сця, де стояв субб. Купер взявся за роботу, пор0внюючи р0зн0 предмети п0д м0кроскопом.

"Добре... Н0яких 0нших шматочк0в скла".

А в оф0сн0й буд0вл0 Тодда В0льямса ╖х не було - субб ув0рвався через задн0 двер0. I тут внизу теж жодного. Де в0н це взяв?

- Ще щось, сл0д?

Куперу довелося почекати, щоб пропустити зразки через ГХ/МС. В0н все ще чекав результат0в попелу, який з0брав Сакс. За к0лька хвилин вони зак0нчили. В0н зачитав з0бран0 дан0. "Без прискорювача".

"Тож це говорить нам, що в0н, швидше за все, не вламувався 0 не розливав це м0сце газом чи гасом".

"У будь-якому раз0 це малоймов0рно, - сказав Арчер.

"Чому ти це кажеш?" - спитав Сакс.

"В0дчуття. Майже н0би в0н пиша"ться тим, що використову" контролер як знаряддя вбивства. Було б... не знаю, неелегантно додавати бензин".

"Можливо", - сказав Сакс.

Райм погодився з Арчером, але н0чого не сказав.

"Спали 0нший сл0д. З0 сво"╖ точки зору на даху".

Приблизно п0вгодини Купер пропускав р0зн0 зразки через машину, хроматограф розд0ляв компоненти, MS 0дентиф0кував ╖х. Райм нетерпляче дивився. Нарешт0 Купер перерахував ╖х:

Паливо дизельне, марка не встановлена. Два зразки ╜рунту, кор0нн0 жител0 берегово╖ л0н0╖ Коннектикуту, р0чки Гудзон, Нью-Джерс0 та округу Вестчестер.

"Не королеви з двома знаками питання?" - 0рон0чно сказав Райм. лучник посм0хнувся. Зауваживши це, Сакс повернулася до дошки, на як0й вона записувала ╖хн0 висновки.

Техн0ка тривала. К0лька зразк0в безалкогольних напо╖в: "Спрайт", "Звичайна" та "Д0"тична" Кока-Кола, ус0 в р0зних розчинах, що означало, що вони надходили з чашок 0з льодом; нап0й не був випитий безпосередньо з банки чи пляшки. Б0ле вино, високий вм0ст цукру. Типовий недорогий 0гристий або непоганий б0лий.

У в0тальню запанувала тиша, яку порушував лише кран газового хроматографа, що охолоджувався. Пристр0й працював, п0ддаючи сво╖ зразки температурам, як0 приблизно на п"ятдесят градус0в за Цельс0"м перевищували температуру кип0ння найменш леткого елемента зразка. Пекло, 0ншими словами.

Сакс подзвонив. Вона в0д0йшла вб0к, щоб взяти його. У кутку в0тальн0 вона стояла, опустивши голову. Зрештою вона кивнула, 0 на ╖╖ обличч0 в0дбилося полегшення. Вона в0дключилася. "Була скликана стр0лецька команда Боро". Райм пригадала огляд 0нциденту п0сля того, як вона припаркувала слимака в двигун0 ескалатора, щоб спробувати врятувати життя Грега Фроммера. "Мад0но - кап0тан - каже, що це хороша панель. Ун0форма 0 щити з вул. Я напишу FD/AR 0 все, сказав в0н".

Рима була задоволена для не╖. У пол0ц0╖ Нью-Йорка було так багато правил 0 формальностей, що вони могли перевантажити оф0цера, який просто намагався виконати роботу.

Купер сказав: "Тут ще щось. Сл0ди гуми, ам0аку та волокна, ймов0рно, в0д паперу - паперового рушника". Пот0м в0н проб0гся по тривалому списку м0крох0м0чних речовин.

- Скл0ння, - неуважно сказав Райм.

"Ти знав це?" - спитав 0нтерн, дивлячись на трирядковий ковток речовин.

В0н пояснив. Був випадок багато рок0в тому, коли дружина розр0зала яремну к0стку свого чолов0ка гострим кра"м скла, яким вона працювала з в0кна к0мнати в0дпочинку. Коли в0н спав, вона натягнула скло на його яремну щ0лину, 0 в0н швидко ст0к кров"ю. Вона почистила скло й поставила його на м0сце, повернувши скло на м0сце. (╥╖ дивно Стратег0я полягала в тому, що жодне знаряддя вбивства, тобто н0ж чи 0нше лезо, не можна було в0дстежити до не╖. Зв0сно, це неправда, оск0льки вона забула вичистити з0 сво"╖ блузки сл0ди глазуру, яким вона накрила в0кно п0сля вбивства. Оф0церам знадобилося п'ять хвилин, щоб знайти скло; тест на люм0нол п0дтвердив наявн0сть кров0.)

Сакс подзвонив ще раз. Загадкова реакц0я. Оч0 б0гають в0д в0кна до п0длоги до стел0 в стил0 рококо. Про що це було? - дивувався в0н.

Вона в0дключилася 0 скривилася. Вона п0д0йшла до Райма. "Мен0 шкода. Моя мати."

"З нею все гаразд?"

"Добре. Але вони п0днялися на тест". ╥╖ обличчя залишалося стурбованим. В0н знав, що вона розрива"ться м0ж справою та "диним близьким членом родини.

- Сакс, 0ди, - сказав в0н.

"Я-"

"Iди. Ти мусиш."

Не кажучи н0 слова, Сакс вийшов 0з в0тальн0.

Райм дивився ╖й усл0д, пот0м пов0льно обернувся, мотор його кр0сла тихо захвилив, 0 подивився на складн0 дошки.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 390 E. 35 - ТА ВУЛИЦЯ , МАНГЕТТЕН ( МIСЦЕ ПIДПАЛУ )

- Правопорушення: п0дпал/вбивство.

- Потерп0лий: Абрахам Бенкофф, 58 рок0в, директор рекламного агентства, добре в0домий.

- COD: Оп0ки/крововиливи.

- Засоби смерт0:

- Вит0к газу з сер0╖ CookSmart Deluxe, оснащено╖ контролером DataW0se5000.

- Без прискорювача.

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного:

- Темний одяг, бейсболка.

- Спостер0гати за м0сцем под0╖, щоб переконатися, що загинула лише доросла жертва?

- Ще одне пов0домлення в0д Народного Варта.

- Знову приниження 0нтелекту.

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 388 E. 35- ТА ВУЛИЦЯ , МАНГЕТТЕН ( МIСЦЕ СПОСТЕРЕЖЕННЯ НЕПIДПИСНИКА )

- Докази:

- Осколки скла. Скло в0конне, старе.

- Ксилол, толуол, оксид зал0за, аморфний кремнезем, д0октилфталат 0 тальк (глазуруюча сум0ш).

- Його профес0я? Напевно н0.

- Волокна паперових рушник0в.

- Ам0ак.

- Осколки гуми.

- Дизельне паливо.

- Два зразки ╜рунту, притаманн0 берегов0й л0н0╖.

- Коннектикут, Вестчестер, Нью-Джерс0.

- Сода, р0зн0 розведення, к0лька джерел.

- Б0ле вино, високий вм0ст цукру. Типове для недорогого 0гристого б0лого вина.

Арчер теж уважно вивчав написане. "Б0льше питань, н0ж в0дпов0дей", - пробурмот0ла вона.

Ласкаво просимо у св0т крим0нал0стики, - подумав Л0нкольн Райм.


РОЗДIЛ 29

Св0н0 Тодд , це був виклик.

Джо Х0д0, тесля в театр0 В0тмор на Таймс-сквер, р0к тому думав про усп0шне в0дродження п""си Сондхейм. Йому та 0ншим буд0вельникам декорац0й 0 гаферам довелося створити робоче перукарське кр0сло - ну, працюючи наст0льки, щоб воно в0дкривалося за командою, дозволяючи кл0"нту сповзти в яму внизу п0сля того, як демон-перукар з Фл0т-стр0т його розр0зав. його горло.

Вони м0сяцями працювали над тим, щоб ст0лець працював бездоганно - 0 створили дивовижний готичний д0ккенс0анський наб0р.

Але наб0р для ц0"╖ роботи? Проклята дитяча гра. В0дверто нудно.

Х0д0 притягнув к0лька шматк0в звичайно╖ сосни розм0ром два на чотири в буд0вельну майстерню позаду театру на 46-й вулиц0 й кинув ╖х на бетонну п0длогу. Для ц0"╖ п""си його завдання полягало в тому, щоб побудувати великий лаб0ринт, такий, який щур - скаж0мо, двофутовий щур 0з голограф0чною проекц0"ю - м0г би пробити кр0зь р0зн0 моменти 0стор0╖, яка розпов0дала про с0мейн0 збори, сварки та купу 0нше лайно. Жодного перер0зу горла за вс0 дв0 години 0 зм0ни. Прочитавши сценар0й, Х0д0 вир0шив, що трохи буквально╖ кров0 допомогло б.

Але лаб0ринт - це те, чого хот0ла сценограф, 0 лаб0ринт вона збиралася отримати.

Великий чолов0к 0з густим чорно-сивим волоссям, Х0д0 розклав шматки дерева в тому порядку, у якому в0н ╖х в0др0зав, а пот0м напружено п0дв0вся. Власне бурчання. Ш0стдесят один р0к, в0н спробував вийти на пенс0ю; вони з дружиною пере╖хали сюди п0сля того, як в0н тридцять ш0сть рок0в пропрацював на конве"р0 в Детройт0. Жити ближче до д0тей та онук0в у Джерс0 було чудово. До певного моменту. Але Х0д0 ще не був готовий кинути 0нструменти, 0 його зять п0дключив його до ц0"╖ роботи. По сут0, Х0д0 був машин0стом - як у Детройт0, - але зручне " зручне, 0 театр найняв його на м0сц0 столяром для декорац0й. В0н любив роботу. ╢дина проблема: деревина важила набагато б0льше, н0ж двадцять рок0в тому. См0шно, як це в0дбува"ться.

В0н розклав плани лаб0ринту на стол0 неподал0к, пот0м д0став 0з пояса сталеву рулетку й ол0вець - старий ол0вець, який в0н заточив ножем 0з замком - 0з кишен0 й поклав ╖х б0ля план0в. . Натягнувши окуляри для читання, в0н переглянув схеми.

Це був один 0з найкращих театр0в на Бродве╖ 0, безперечно, одна з найкращих декорац0йних майстерень на Мангеттен0. В0н був великий, ш0стдесят на ш0стдесят фут0в, з п0вденною ст0ною, наповненою б0льшою к0льк0стю деревини, н0ж у б0льшост0 л0созагот0вель. Б0ля зах0дно╖ ст0ни стояли контейнери для зал0зних вироб0в (цвяхи, гайки, болти, пружини, шурупи, шайби, що завгодно), ручн0 та електро0нструменти, верстаки, фарби та невелика кухонна зона. Посередин0, прикр0плен0 до п0длоги, були велик0 електро0нструменти.

День був при"мним, 0 масивн0 подв0йн0 двер0 - достатньо велик0, щоб доставити найб0льший рекв0зит - були в0дчинен0 на 46-ту вулицю. Подув в0терець, доносячи запахи, як0 подобалися Х0д0: автомоб0льн0 вихлопи, парфуми хтозна-зв0дки, вуг0льний дим в0д продавц0в гор0х0в 0 крендел0в. Рух був хаотичним, 0 люди в будь-якому стил0 одягу, який т0льки можна соб0 уявити, пост0йно прот0кали повз, з ус0х бок0в. В0н н0коли не в0дчував прихильност0 до Мотауна. Але тепер, навернений, в0н був побожним манхеттенцем, хоча жив у Парамус0.

А ще в0н любив свою роботу. У так0 гарн0 дн0, як цей, коли двер0 були в0дчинен0, перехож0 0нод0 зупинялися й зазирали, ц0каво спостер0гати за роботою буд0вельник0в декорац0й. Одним 0з найб0льших дн0в Х0д0 був той момент, коли хтось покликав його до дверей. Тесля, передчуваючи питання про 0нструмент або над яким набором в0н працю", був здивований, коли чолов0к попросив автограф. Йому сподобалися декорац0╖ з в0дродження ф0льму " Король 0 я" , 0 в0н хот0в, щоб Х0д0 п0дписав аф0шу .

Х0д0 нагр0в трохи води в м0крохвильов0й печ0, налив розчинно╖ кави Starbucks 0 сьорбнув чорного напою, роблячи записи про скорочення, як0 в0н збирався зробити. В0н глянув на лаву, щоб переконатися, що п0д рукою необх0дний аксесуар: шумопоглинаюч0 навушники. Йому неодм0нно довелося носити ╖х через пристр0й, який стояв посеред майстерн0.

Величезна наст0льна пила Ayon0 стала останн0м доповненням. Основна частина роботи, яка викону"ться в декорац0ях на Бродве╖, - це теслярство - р0зання, обрамлення, з""днання. Ayon0 швидко ставав робочою конячкою для цього завдання. Пристр0й вагою понад триста фунт0в мав кругл0 леза з краями, гострими, як зуби акули. Сталев0 леза були вза"мозам0нними, мали р0зну товщину, глибину та форму зуб0в - товщ0 з б0льшими зубцями призначалися для грубих рам, тонш0 та тонш0 - для оздоблювальних роб0т. Ц0 зл0 диски оберталися з0 швидк0стю майже дв0 тисяч0 оберт0в за хвилину 0 верещали так голосно, як двигуни реактивного л0така.

Пила розр0зала найтовст0шу деревину, як газетний пап0р, 0 мала комп"ютерний ч0п, який запам"ятовував налаштування та розм0ри для останн0х п"ятдесяти роб0т.

Щоб вир0зати шматки два на чотири для основи лаб0ринту, Х0д0 д0став важке, грубо оброблене лезо з0 ст0йки на ст0н0. Однак перед тим, як зняти лезо, яке зараз встановлено на Айон0, 0 зам0нити його цим, йому доведеться вимкнути живлення. Пристр0й був жорстко п0дключений до електрично╖ системи театру, оск0льки його двигун, потужн0стю в0с0м к0нських сил, споживав 220 вольт 0 багато ампер.

Виробник рекомендував вимкнути живлення всього прим0щення через головний автоматичний вимикач перед зам0ною нож0в, але тут, у к0нотеатр0, н0хто з роб0тник0в цього не робив, оск0льки вимикач був у п0двал0. Але, можливо, через те, що корпорац0я Ayon0 знала, що покупц0 не завжди можуть в0др0зати основний с0к, сама пилка мала два в0дключення живлення. Одним був власний автоматичний вимикач пристрою. Другим був перемикач ув0мкнення/вимкнення, який запускав обертання леза. Було трохи незручно дотягнутися вниз, до основи машини, знайти вимикач 0 вимкнути його, але Х0д0 не збирався м0няти леза не роблячи цього. Iнструмент був небезпечний, як г0льйотина. (В0н чув про нещасний випадок, п0д час якого пом0чник упав поруч 0з Ayon0, коли той б0г, 0 0нстинктивно потягнувся, щоб утриматися. Його передпл0ччя вдарилося об лезо й митт"во було в0др0зано на п0вдороз0 м0ж зап"ястком 0 л0ктем. Б0долаха мав не в0дчув жодного болю протягом добрих десяти секунд, таким швидким 0 чистим був пор0з.)

Тож тепер в0н простягнув руку й тр0снув рубильник.

Пот0м, щоб ще раз перев0рити, в0н ув0мкнув вимикач; н0чого. В0н повернув його у вимкнене положення. Тепер Х0д0 схопив лезо л0вою рукою й утримував його, а за допомогою торцевого ключа в прав0й почав послаблювати гайки, що кр0пили диск до валу. В0н був радий, що вжив зайвих запоб0жних заход0в; йому спало на думку, що якби апарат запрацював, в0н не лише втратив би пальц0 л0во╖ руки, а й гайковий ключ розчавив би його праву дощенту.

Дв0 тисяч0 об/хв.

Але за п'ять хвилин лезо благополучно зам0нили. Електроживлення знову було включене. I в0н приготував перший шматок, щоб в0др0зати.

Ефективн0сть пилки не викликала сумн0в0в; це значно полегшило життя вс0х тесляр0в. З 0ншого боку, Х0л0 мусив визнати, що в0н не спод0вався витратити наступн0 к0лька годин на зм0ну лез 0 рубання деревини для лаб0ринту.

Справа в тому, що ця штука налякала його до б0са.


Оф0ц0антка запропонувала пофл0ртувати.

Середина тридцятих, припустив Н0к. З гарним обличчям у форм0 серця, чорним волоссям, чорним, як ол0я, туго зав"язаним, кучер0 просто чекають, щоб втекти. Теж т0сна ун0форма. Низький вир0з. Це було те, що в0н зм0нив би, якби став власником ресторану. Йому хот0лося б трохи б0льше с0мейного персоналу. Хоча, можливо, старим пердунам по сус0дству сподобався кра"вид, який запропонувала Ханна.

В0н посм0хнувся у в0дпов0дь, але не такою, як вона, - вв0чливою й оф0ц0йною, 0 запитав В0ттор0о. Вона в0д0йшла, повернулася 0 сказала, що в0н вийде за к0лька хвилин. "С0дайте, випийте кави".

Вона спробувала 0нший фл0рт.

"Чорний, будь ласка. Один кубик льоду".

"Кава з льодом?"

"Нема". Кубок. Гаряча кава, але в н0й кубик льоду".

С0вши в каб0нку п0д в0кном, куди вона привела його, Н0к оглянув це м0сце. Гарно, оц0нив в0н. Йому одразу сподобалось. Л0нолеум доведеться знищити - надто багато сл0д0в в0д п"ят - 0 в0н втратить шпалери й пофарбу" ст0ни. Можливо, темно-червоний. У прим0щенн0 було багато в0кон 0 добре осв0тлення. К0мната могла витримати ст0ни такого кольору. I в0н виставив би к0лька картин. Знайти старий Брукл0н, цей самий район, якби в0н м0г.

Н0к любив м0сто. Б0льш0сть людей не знали, що БК був окремим м0стом до 1898 року, коли в0н був поглинений 0 став частиною Нью-Йорка. Насправд0 Брукл0н був одним 0з найб0льших м0ст кра╖ни (все ще був найб0льшим районом). В0н би знайшов в0дбитки набережно╖ та Проспект-парку. Можливо, портрети деяких в0домих жител0в Брукл0на. Волт В0тмен. Звичайно, мусив мати його. "Переправляючись на пором0 через Брукл0н", в0рш - добре, в0н отримав би надрукований пором. А батько Амел0╖ - теж 0з БК - розпов0в йому, що Джордж Вашингтон 0 колон0альн0 в0йська билися тут з британцями (0 програли, але благополучно в0дступили на Мангеттен завдяки замерзл0й р0чц0). Джордж Гершв0н. Марк Твен н0бито назвав свого героя Томом Сой"ром на честь геро╖чного пожежника з Брукл0на. В0н сфотографу" ╖х ус0х. Можливо, т0 малюнки пером 0 тушшю. Вони були крут0. Вони були класними.

Проте точно не один 0з р0дних син0в Аль Капоне.

Над ним 0 Н0ком п0днялася т0нь.

"В0ттор0о Гера". Товстий чолов0к, 0 оливковошк0рий, 0 поганого кольору водночас. Його костюм був на один розм0р завеликий, 0 Н0ку стало ц0каво, чи причиною того, що ресторан знаходиться в цьому квартал0, " його погане здоров"я. Ймов0рно. Iдеальне волосся, сиве, було шматком.

"Н0к Карелл0".

"Iтал0йська. Зв0дки родина?"

"Плоский кущ".

"Ха!"

Н0к додав: "Давним-давно, Болонья".

"У нас в меню 0тал0йська."

"Я чую, що лазанья хороша".

"Це "." Гера с0в. "Але ви коли-небудь ╖ли погану лазанью?"

Н0к усм0хнувся.

Оф0ц0антка принесла каву. "Що-небудь для вас?" - спитала вона Геру.

"Н0, я в порядку, Ханна. Дякую тоб0." Вона розвернулася 0 п0шла.

Чолов0к зв0в обв0трен0 руки й опустив голову. "Отже, я В0то".

"Ну, В0то, мене ц0кавить тво" м0сце. Дуже зац0кавлено".

"Ви коли-небудь були в ресторанах?"

"╥ли в них. Все мо" життя."

Ну, б0льшу частину мого життя...

Великий чолов0к засм0явся. "Вони не для вс0х".

"Це те, чим я хот0в би займатися. Завжди. М0сце по сус0дству, зна"те. Люди можуть тусуватися тут. дружн0й. Соц0ал0зувати. I що б не сталося з економ0кою, люди все одно мають ╖сти".

"Це все правда. Але важка робота. Тяжка робота." Дивлячись на нього. - Хоча, зда"ться, ви не з тих людей, як0 бо╖ться роботи.

"Н0. Тепер я отримав аркуш угоди в0д свого адвоката та переглянув його. Зда"ться добре. А ц0на питання? У мене " грош0, як0 я успадкував в0д матер0, коли вона померла...

"Мен0 шкода".

"Дякую тоб0. I я розмовляю з парою банк0в. Тепер ми на пол0. Про ц0ну. Невеликий обм0н конями, 0 я впевнений, що ми зможемо домовитися".

"Звичайно, ви платите те, що я прошу, 0 це угода". Чолов0к начебто пожартував, начебто н0. Це був б0знес.

Н0к в0дхилився назад 0 впевнено сказав: "Перш н0ж ми п0демо дал0, я повинен тоб0 дещо сказати".

"Звичайно".

"Я колишн0й ув'язнений".

В0то нахилився вперед 0 пильно поглянув на Н0ка, наче той щойно сказав, що в нього пластична шк0ра, погляньте.

Н0к не в0дводив очей в0д В0то та щиро╖ усм0шки на його обличч0. "Звинувачення стосувалися збройного пограбування та нападу. Я цього не робив. Я н0коли не робив будь-який злочин. I я працюю над тим, щоб довести свою невинуват0сть, 0 думаю, що мене виправдають. Можливо, я зможу показати вам цей доказ за к0лька дн0в, можливо, це займе трохи б0льше часу. Але я дуже спод0ваюся, що ми все одно зможемо продовжити це питання".

"Ти цього не зробив". Не питання. Але запрошення продовжувати.

"Нема". Я намагався комусь допомогти, але потрапив у систему".

"Ви не можете отримати л0ценз0ю на алкогольн0 напо╖. Це третина нашого доходу".

"М0й адвокат працю" над в0дмовою в0д м0ста. В0н дума", що це пройде. З реаб0л0тац0"ю нема" проблем".

"Я не знаю, Н0ку. Це зовс0м 0нше. Я тут, двадцять рок0в як власник. Репутац0я, зна"те".

"Звичайно. Я розум0ю." Н0к звучав впевнено, тому що в0н був упевнений. "Але м0й адвокат каже, що я можу домогтися в0д суду помилування, повного виправдання".

"Я маю скоро продати, Н0к". Руки В0то п0днялися долонями вгору. "╢ деяк0 проблеми. Здоров'я". В0н перев0в погляд на к0мнату, де було близько тридцяти в0дв0дувач0в. Один чолов0к хот0в отримати чек. Гера покликав оф0ц0анта 0 вказав на це.

"Допомога - це проблема", - сказав в0н. "Люди приходять 0 йдуть, але не з"являються або грубо ставляться до кл0"нт0в. Вони крадуть. Ви повинн0 в0дпустити ╖х. Ти як батько 0 вчитель, зна"ш, директор , весь час. I вони спробують вас пограбувати".

"Я впевнений. Б0знес як будь-який 0нший. Ви повинн0 бути на вершин0 цього. Я думав, можливо, я м0г би найняти вас консультантом на деякий час".

"Я не знаю про це. Справа здоров'я. Моя дружина 0 наша донька п0клуються про мене. Вона поверта"ться в будинок. Моя старша дочка. Мен0 доведеться спок0йно. Ви зна"те, там " плюси. Консультанти. Консультанти харчово╖ промисловост0. Вони дорог0, але у вашому випадку це буде гарною 0де"ю".

"Я знаю. Але подумай про це, В0то. Я був би радий заплатити вам. Тоб0 нав0ть не потр0бно було б заходити. Я м0г би приходити до тебе дв0ч0 на тиждень чи щось таке".

"Ти вигляда"ш хорошим хлопцем, Н0ку. I тоб0 не потр0бно було розпов0дати мен0 про сво" минуле. Не те, що ти подався на посаду кухаря, а я тебе перев0ряв посилання. Ми погоджу"мось, 0 ви з"явля"теся на закритт0, все, що мене ц0кавить, це те, що у вас " чек. Але ти був з0 мною в0двертий. Однак я повинен вам сказати, що мен0 потр0бно подумати про це".

"Я не оч0кую н0чого 0ншого. I, В0то, ц0на питання?"

"Так?"

"Я м0г би п0ти туди".

"Ти не дуже торгу"ш к0ньми".

"Я п0знаю щось хороше, коли це бачу. Гаразд, подумай про це. Але послуга?"

"Що це?"

Н0к сказав: "Не продавайте н0кому, не давши мен0 шансу знову подати свою справу. Просто дайте мен0 цей шанс".

Ретельний огляд. "Гаразд. Я дам вам знати. О, а Н0к?"

"Так, В0то?"

"Мен0 сподобалося, що ти не вдарив Ханну. Моя молодша дочка". В0н кивнув чорноволос0й оф0ц0антц0 в облягаюч0й форм0. "Ви там набрали очки. Я подумаю про це, Н0ку, обговорю це з мо"ю родиною. Дам тоб0 знати."

Чолов0ки потиснули один одному руки. "У мене ще одне запитання, В0то".

"Звичайно, синку. Що це?"

Н0к в0дкинувся назад 0 посм0хнувся.


РОЗДIЛ 30

Я не знаю, Ем0".

Сакс налила трохи чорного чаю "Тв0н0нгс" 0 запитально глянула на мат0р.

Вони повернулися з огляду Роуз на рентген та ЕКГ - за к0лька дн0в усе було готово до операц0╖ - 0 сид0ли на сонячн0й кухн0 м0ського будинку Сакса в Керролл Гарден. Роуз жила 0 тут, 0 у власному будинку, за ш0сть квартал0в зв0дси. Коли ж0нц0 призначалися прийоми, ╖й було легше залишатися тут, оск0льки ╖╖ л0кар 0 л0карня, де проводили б шунтування, були поруч. I в0дновилася б тут, п0сля операц0╖.

"Я не знаю про Н0ка ". Роза взяла сувен0рну кухоль NYPD 0з ча"м 0 додала порц0ю половини на половину. Сакс працював у нап0впорожньому Starbucks. Теплий, як у Н0ка. Вона повернула його до пари й с0ла навпроти Роуз.

"Для мене це був шок. В0н з'явля"ться". Сакс оглянула мат0р, одягнену в сп0дницю та блузку, шлейф, тонкий золотий ланцюжок, як 0 личить тонк0й ши╖. Як завжди, на прийом до л0каря вона одяглася так, н0би йшла до церкви. "Я все ще не знаю, що думати".

"Як це було для нього, всередин0 суглоба?" Роуз могла мати почуття гумору. Це розвинулося п0зн0ше в житт0.

"Ми не говорили про це. Нема" причин. У нас б0льше нема" н0чого сп0льного. В0н як чужий. Я не розмовляю з продавцями магазин0в чи кимось, кого зустр0чаю на вулиц0, про особист0 реч0. Нав0що мен0 з ним говорити?"

Сакс в0дчув, що вона надто багато поясню" та надто швидко. Роза, зда"ться, теж зробила це спостереження.

"Я просто спод0ваюся, що це вийде для нього", - сказав Сакс, завершуючи розмову. "Я повинен повернутися до Л0нкольна. Н0коли не мав такого злочинця".

"В0н внутр0шн0й терорист? Так пише преса. А ви чули цю 0стор0ю на MSNBC? Люди не користуються ескалаторами чи л0фтами. У чолов0ка стався серцевий напад в оф0сн0й буд0вл0 в М0дтаун0, п0днявшись на десять поверх0в. В0н не дов0ряв л0фту".

"Нема". Я пропустив це. В0н помер?"

"Нема"."

Ще одна жертва для Unsub 40.

Вона запитала: "Що ти хочеш, щоб я взяла на об0д? Почекай, Салл0 прийде?"

"Не сьогодн0. У не╖ " м0ст".

"Ти хочеш п0ти? Я можу в0двезти вас до не╖".

"Н0, не хочеться".

Сакс згадала той час, коли ╖╖ мати й батько були королевою й королем м0сцевого бридж-клубу. Який це був час... Коктейл0 текли, половина натовпу дим0ла, як шини, 0 гра в останн0 к0лька роздач була см0шно невдалою завдяки епатажним стратег0ям, придуманим у джин0 та житньому серпанку. (Сакс насолоджувалися тими веч0рками; вона могла викрастися та погуляти з 0ншими д0тьми по сус0дству 0 нав0ть покататися чи влаштувати дрег-рейс. Амел0я Сакс, за ╖╖ власним визнанням, була поганою д0вчинкою.)

У двер0 подзвонили. Сакс п0д0йшов до дверей 0 визирнув.

Добре.

Легко в0дчинив двер0.

"Прив0т", - сказала вона Н0ку Карелл0. ╥╖ голос, мабуть, прозвучав обережно. В0н невпевнено посм0хнувся.

"Ризикнув 0 про╖хав повз. Бачив твою машину".

Вона в0дступила, 0 в0н вийшов у коридор. В0н був у чорних джинсах, св0тло-блакитн0й сорочц0 та темно-синьому пальт0. Це був одяг для Н0ка Карелл0. В0н н0с велику сумку для покупок, 0 вона в0дчула запах часнику та цибул0.

"Я не можу залишитися", - сказав в0н, простягаючи сумку. "Я прин0с вам 0 Роуз об0д".

"Ти не дзвонив".

"Нема". Я був недалеко. В ресторан0."

"Добре." Сакс подивився вниз. "Дякую, але..."

"Найкраща лазанья в м0ст0."

"Але" не стосувалося ╖ж0. Вона не була впевнена, у що в0н мав ц0литися. Вона глянула на сумку.

Н0к знизив голос. "Учора ввечер0 у мене стався прорив. У файлах, як0 ви мен0 дали. Я знайшов п0дказку. Хлопець, я думаю, може п0дтвердити, що я не мав н0чого сп0льного з "викраденням".

"Справд0? Це було в файлах?" Тут словесно топчуться. Його неспод0ваний прих0д приголомшив ╖╖.

"Треба ще трохи покопатися. Н0би заново бути пол0цейським".

Тод0 вона насупилася. "Н0к, в0н пов"язаний?"

"Не знаю. Може бути. Але те, що я вам сказав ран0ше. Я використовую товариша з0 школи, щоб отримати подробиц0. З ним все добре, в0н чистий. Н0коли жодних проблем 0з законом".

"Я радий, Н0к". ╥╖ обличчя пом'якшало.

"Гм, Ейм... Амел0я, дивись, твоя мама тут?"

Пауза. "Вона "."

"Чи можу я сказати прив0т?"

"Я не впевнений, що це гарна 0дея. Я ж казав тоб0, що вона почува"ться погано".

Голос 0з коридору подзвонив: "Я достатньо здоровий, щоб прив0татися, Ем0".

Вони обернулися й побачили жилаву постать у коридор0, осв0тлену великими еркерами б0ля дальньо╖ ст0ни.

"Прив0т, Роуз".

"Н0к".

"Мама-"

"Ти прин0с об0д?"

"Т0льки для вас двох. Я не можу залишитися".

- Ми не ж0нки, як0 об0дають, - пов0льно сказала Роуз. I Сакс задумався, чи Роуз збира"ться п0ти на штурм. Але ╖╖ мати додала: "Ми дами, як0 об0дають . Ми прибережемо це на сьогодн0". Роуз дивилася на логотип на сумц0. "У В0ттор0о. Я це знаю. Гарне м0сце."

"Лазанья, п0ката з телятини, салат, часниковий хл0б."

Ще один погляд на важку сумку. "I, Н0ку, де ц0 п"ятеро людей збираються при"днатися до нас?"

В0н засм0явся. Сакс намагався.

"Заходьте у в0тальню. У мене " сили розмовляти, але не довго стояти".

Вона обернулася.

О, брате. Це просто дивно. Сакс з0тхнув 0 п0шов за двома 0ншими. Вона п0шла на кухню, поставила ╖жу в холодильник 0 подумала дати Н0ку кави. Але вир0шив, що варитися, а пот0м охолоджуватися на його смак буде занадто довго. Вона хот0ла, щоб це був короткий в0зит. Вона повернулася й побачила Роуз у лежаку, а Н0ка - на пуфику перед диваном, наче сидячи на предмет0 мебл0в без спинки, що св0дчило про тимчасовий характер його перебування. Сакс трохи постояла, а пот0м в0дсунула ст0лець в0д об0днього столу, поставила його б0ля матер0 й с0ла. Прямо, трохи нахилившись вперед. ╥й було ц0каво, який би висновок ╖╖ кал0форн0йська подруга Кетр0н Денс, досл0дник 0з навичками анал0зу мови т0ла, про ╖╖ поставу та пов0домлення, як0 вона телеграфувала.

"Ем0 розпов0ла мен0 про твого брата, ти береш на себе в0дпов0дальн0сть за злочин. Ви намага"теся довести свою невинн0сть".

Роуз н0коли не приховувала жодних 0стор0й, як0 ╖й розпов0дали. Сакс часто вважала, що добре, що ╖╖ мати майже не знала соц0альних мереж. Вона була б центром м0льйона чуток, що ширяли Iнтернетом.

"Це в0рно. Я знайшов к0лька п0дказок. Спод0ваюся, вони впораються. Можливо, н0, але тод0 я все одно спробую. Роуз, Амел0я сказала мен0, що ти пост0йно залишався з нею. Ось чому я ризикнув зав0тати сьогодн0, а не просто грати кур'"ра. Я хот0в вибачитися перед тобою. Ви обидва разом".

Оч0 ж0нки свердлили його оч0. До чест0 Н0ка, в0н не в0дв0в погляду. Сакс вважав, що в0н " зображенням спокою, того, хто нарешт0 зн0ма" з грудей щось важке й болюче.

"Це було найважче, що я коли-небудь робив, роз0рвати стосунки з Амел0"ю... 0 тобою. Я не кажу тоб0 правду про Донн0. Але я не м0г Ризикую, що пролуна" 0нформац0я, що в0н був залучений, а я н0. Амел0я може розпов0сти тоб0 детал0, якщо ти ╖х хочеш, але я в глибин0 душ0 знаю цього хлопця, з яким Донн0 зв"язався, цього хлопця, який керував командою... бандою..."

"Я знаю, що таке команда. М0й чолов0к усе життя був м0л0ц0онером".

"Звичайно. вибач Ну, цей хлопець? В0н би вбив Донн0, якби я не впав. Доказ0в проти мене практично не було. Боявся, якщо розкажу комусь, що насправд0 сталося, МВС чи прокуратура складуть два 0 два 0 подумають, що я симулюю. ╥м не доведеться шукати дуже далеко, щоб знайти Донн0. В0н був... - Голос Н0ка перервався. В0н прочистив горло. "В0н був просто дитиною, яка не могла подбати про себе. Забув, зна"те. В0н потрапив у цю халепу 0 потрапив до поганих людей". Оч0 Н0ка були вологими.

- В0н був хорошим хлопчиком, - пов0льно сказала Роуз. "Я не знав, що в нього проблеми".

"В0н хот0в вил0куватися, але... залежн0сть - це важко. Я повинен був зробити б0льше. Я залучив його до к0лькох програм, але я не продовжив так, як мав би".

Роуз Сакс н0коли не плескала по руках. Ось, ось, ти зробив усе, що м0г. Вона просто кивнула, стиснувши губи. По сут0 кажучи: Так, Н0ку, ти мав це зробити. Тод0 ти б не сид0в у в'язниц0. А Донн0 може бути ще живий. I ти б не розбив серце мо╖й доньц0.

"Роуз, можливо, ти не захочеш мати з0 мною н0чого сп0льного". Бляда посм0шка, погляд на Амел0ю. "Я думаю, що жоден 0з вас не зна". I я ц0лком розум0ю. Я просто хот0в сказати тоб0, що мен0 потр0бно було прийняти р0шення, 0 я вибрав свого брата зам0сть Амел0╖, тебе та десятк0в 0нших людей. Я майже н0. Я мало не кинув його вовкам, але п0шов 0ншим шляхом. Мен0 шкода". В0н п0дв0вся 0 простягнув руку.

Роза пов0льно взяла його 0 сказала: "Дякую, Н0ку. Деяким людям дуже важко вибачитися. Зараз я в0дчуваю себе трохи втомленим".

"Звичайно. Я п0ду".

Сакс пров0в його до дверей.

"Я знаю, що ти цього не оч0кував. Просто те, що я мав зробити. Як Донн0? У дванадцяти кроках? Йому довелося об0йти 0 сказати, що йому шкода". Знизування плечима. "Або в0н би зробив, якби зайшов так далеко".

В0н спонтанно об0йняв ╖╖. Коротко. Але вона в0дчула його руку тремтячи, коли в0н притискався до ╖╖ ши╖ - верхня частина хребта, подумала вона, саме там, де були зламан0 хребц0 Л0нкольна Райма. Вона в0дступила. I якусь мить сперечалися над тим, щоб попросити його розпов0сти ╖й, що в0н знайшов - цей та"мничий сл0д. Але вона цього не зробила.

Це не тво" питання, нагадала вона соб0.

Вона зачинила за ним двер0. Пот0м повернувся до в0тальн0.

"Це було дивно", - сказала Роуз. "Якщо говорити про диявола".

Донька здивувалася маминим вибором сл0в. Сакс знову випила каву, в0дпила й викинула картонну чашку.

"Не знаю." Старша ж0нка похитала головою.

"Я в0рю йому, мамо. В0н не збира"ться мен0 брехати".

"О, зда"ться, я теж йому в0рю. Я думаю, що в0н невинний. Це не те, що я маю на уваз0".

"Тод0 що це?"

"Тод0 Н0к вир0шив, що зробив помилку. Ви повинн0 були прийти першим".

"Звичайно, в0н загладжу" провину. Чому це проблема?"

"Чому в0н звернувся до вас по допомогу?"

Нав0дне запитання. Сакс не сказав ╖й, що в0н це зробив. Вона також не под0лилася з0 сво"ю мат0р"ю, що брала участь у законних, але морально каламутних зусиллях завантажити та передати йому матер0али його справи. Вона лише сказала ╖й, що в0н стверджував, що невинний, що Сакс йому в0рить 0 що в0н намага"ться це довести.

"Х0ба нема" процедури - адвокат0в, рев0з0йних ком0с0й - щоб виправдати себе?"

Сакс звернулася до того, про що насправд0 запитувала ╖╖ мати: "Мамо. Н0к продовжить сво" життя. Я продовжу свою роботу. Ось 0 к0нець. Ймов0рно, я б0льше його н0коли не побачу".

Роза Сакс усм0хнулася. "Розум0ю. Чи можу я отримати ще чаю?"

Сакс зайшов на кухню й за мить повернувся з0 св0жим кухлем. У той момент, коли вона простягнула його матер0, ╖╖ телефон загуд0в. Вона витягла його з кишен0, подивилася на 0дентиф0катор абонента та в0дпов0ла: "Рима".

"Ми ма"мо позитивний удар, Сакс. Реальний час. Unsub Forty's на Таймс-сквер. Можливо, прямо зараз шукати ц0ль. Рухайтеся. По дороз0 розкажу б0льше".


РОЗДIЛ 31

Сакс мчав у б0к Таймс-сквер. У Мангеттен0 на швидк0сн0й автомаг0страл0 FDR, мчить на п0вн0ч.

Рух не був жахливим... але вод0╖ були.

Вони ткали; ╖╖ Тор0но плела. Насл0дки помилки в цьому сп0льному балет0 були б "сталь на сталь" при р0зниц0 швидкост0 приблизно в сорок миль на годину. Потенц0йно кривавий 0 руйн0вний, якщо не смертельний.

Телефонний дзв0нок. Вона натиснула кнопку динам0ка. "Вперед".

"Ось що ми ма"мо, Сакс. Ти там? Що це було? Цей шум?"

"Знижена передача".

Звук був схожий на реактивний двигун, що реверсу" п0д час посадки.

Л0нкольн Райм продовжував: "Ось що ми ма"мо. Переглядав сл0д. Ви знайшли грим на одн0й з0 сцен. Ми вид0лили бренд. Театральний грим StarBlend. I геолог0чний ╜рунт 0з Коннектикуту, Вестчестера та Нью-Джерс0, усе з двох сл0д0в суб'"кта. Дизельне паливо. Содова в чашках 0 дешеве вино чи шампанське".

"Туристи в Театральному район0: 0ногородн0 автобуси та напо╖ в антракт0!"

"Точно так. Або в0н живе або працю" на Таймс-сквер, любить вистави... або планував там ще один напад, коли взяв сл0д".

"Який удар?"

"Як т0льки ми з Арчером це зрозум0ли..."

"Лучник?"

"Джуль"тта. Iнтерн".

"О". Ж0нка в 0нвал0дному в0зку з прекрасними очима та н0гтями, даними Богом. Посилання на ╖╖ пр0звище збентежило Сакса.

Рух зв0льнився, 0 вона знову почала курсувати.

"Як т0льки ми з"ясували, що це Театральний район, я подзвонив у COC".

У громадському спостережному центр0 пол0ц0╖ Нью-Йорка, розташованому в схож0й на печеру к0мнат0 без в0кон на One PP, десятки оф0цер0в сканували мон0тори, як0 транслювали дв0ст0 тисяч камер в0деоспостереження по всьому м0сту. Було занадто багато екран0в, щоб контролювати все м0сто для п0дозрюваного, 0 алгоритми не допомагали, коли у вас не було точок розп0знавання обличчя на вашому суб""кт0 - лише "високий 0 худий, 0мов0рно, у бейсболц0 та з рюкзаком".

Але, як пояснив Райм, докази вказують на досить невелику територ0ю, сконцентровану камерами в0деоспостереження, оф0цер зосередився на район0 Таймс-сквер 0 пом0тив людину, яка називалася Несубботом 40 десять хвилин тому.

"Де саме?"

"Бродвей 0 Сорок два, ╖дуть на п0вн0ч. Вони загубили його в магазин0 на Four-F0ve Street, зах0д. Можливо, вийшов через чорний вх0д. На зах0д в0д Бродвею камери спорадично. Б0льше не брав його".

Сакс об"╖хав бензовоз, неспод0вано зм0нивши смугу руху, 0 повернув Tor0no направо. О-каййй. Адренал0н вирвався.

Райм продовжував: "Мел подзвонив у М0дтаун Норт. П0вдесятки т0л прямують до перехрестя. ЕСУ також". Райм не м0г розгорнути в0йська, але Мел Купер, детектив, мав на це повноваження, нав0ть якщо його спец0альн0сть була крим0нал0стика. - А Пуласк0 ╖де до Дванадцято╖ та Сорок Четверто╖ з командою.

Команда MTN зм0та" на зах0д 0з Sachs; Рух Рона Пуласк0 попрямував би на сх0д.

- Судячи з0 св0дчень, " ще як0сь уявлення, куди в0н може прямувати? Конкретно?"

Нема" в0дпов0д0.

В0н розмовляв з кимось 0ншим. Напевно Купер.

Н0, Сакс почув ж0ночий голос. Джуль"тта Арчер.

Пот0м була пауза.

Сакс запитав: "Рима?"

"Що?"

"Я запитував, чи " щось з0 св0дчень, щоб звузити визначення того, де в0н знаходиться або куди в0н пряму"?"

"Деяк0 реч0 ми не змогли розм0стити. Бите скло, склопакет. Паперов0 рушники. Це може бути будь-де. Гумус походить 0з Кв0нса або походить 0з Кв0нса". Вона задумалася про наголос у цьому слов0. В0н продовжив: "Ми також ма"мо добрива та герб0циди, але ви не бачите пасовищ на Бродве╖ в М0дтаун0. Я не проти спекулювати, але я не здогадуюсь. Н0, на даний момент нам доведеться залишити це для розшуку".

"Продовжуйте шукати", - сказала вона. "Я подзвоню тоб0, коли буду на м0сц0".

Сакс в0дключився, перш н0ж встиг в0дпов0сти, а пот0м з"╖хав з шосе та помчав на зах0д на поверхню вулиц0.

Перехрестя... клят0 перехрестя.

Натиснувши зчеплення й гальмо, мружачись на син" миготливе св0тло на приладов0й панел0.

Сакс одн0"ю рукою натискав на клаксон, 0ншою перемикав на нижчу передачу, а пот0м обома знову хапався за об0д.

Ясна справа, чиста л0воруч. Iди! Iди!

Цей процес повторювався п0вдюжини раз0в, 0 лише дв0ч0 шалений траф0к на Манхеттен0 загнав ╖╖ на узб0ччя, хоча три рази чи, можливо, чотири вона п0дходила на к0лька дюйм0в до того, щоб захистити машину, що стояла на ╖╖ шляху.

"Ц0каво", - подумала вона, коли вийшла на ч0тку д0лянку. Unsub 40 бовтався в дом0 свого батька. Герман Сакс роками ходив вулицями Таймс-сквер, зосереджуючись переважно на Дв0йц0, 42-й вулиц0, задовго до того, як вона перетворилася на тематичний парк Д0снея, яким в0н був сьогодн0. Справа в тому, що Сакс сумувала за днями порнограф0╖, 0гор з0 ск0нами та жарт0в, як вона п0дозрювала, що ╖╖ батько також скучив.

╥╖ моб0льний дзижчав.

МКПП, телефон? Вона вибрала Samsung зам0сть четверто╖ передач0 та дозволила скаржитися на трансм0с0ю. "Сакс".

"Амел0я. Це Бобб0 К0ллоу. Патруль. MTN. Кап0тан Райм дав мен0 ваш номер. Про вашого суб'"кта.

"Я пам'ятаю тебе, Бобб0".

К0ллоу був чуйним, енерг0йним молодим патрульним оф0цером у М0дтаун0 Норт, з яким вона час в0д часу працювала ще до початку детективно╖ роботи. Ймов0рно, зараз в0н був майже таким самим, хоча "молодий" не став би таким бездоганним. "Що у вас?"

"Я на Four-S0x, проводив аг0тац0ю. К0лька людей думають, що бачили його тут. Останн0 п'ять хвилин".

Пронизуючи серце Театрального району, 46-та вулиця пролягала в0д р0чки до р0чки.

"Де саме?"

"К0лька дверей на зах0д в0д Бродвею. Заскочив у сувен0рний магазин. Виглядав п0дозр0ло, сказав дотепник. Дивився у в0кна, н0би думав, що за ним стежать. Слова писаря. Коли здавалося, що це безпечно, чи ясно, чи щось - знову клерк, - в0н вийшов на вулицю й зник на зах0д".

"Я добре."

"Що це було?"

Це була вод0йка скутера, така ж непом0тна, як 0 т0 в Рим0, яка виб0гла на свою смугу, щоб побачити, хто вигра" змагання м0ж Ford Tor0no та маленькою п0дробкою Vespa.

Сакс досить добре впоралася з заносом, хоча ледь не потрапила п0д см0тт"воз. Пот0м, шини обертаються, знову в дороз0.

"Бобб0, опис злочинця?"

"Темно-синя або чорна в0тровка, без логотипу, джинси, червона або зелена бейсболка - ось вам св0дки. Темний рюкзак".

"К. Я там за п"ять".

Насправд0 ╖й знадобилося три. Вона занесла 0 зупинилася на Бродве╖ та 46-й б0ля трьох крейсер0в M0dtown North. Кивнув Бобб0 К0ллоу. Так, ангельський, як завжди. Вона знала к0лькох оф0цер0в, що стояли поруч, 0 прив0талася з ними.

Вже грифи збиралися: туристи з моб0льними телефонами в0дстр0лювалися.

Гуд0ння ╖╖. Телефонував Рон Пуласк0.

"Ну, Рон. Де ти? На посад0?"

"Так, Амел0я". Молодий оф0цер пояснив, що в0н був 0з групою з чотирьох патрульних 0 шести оф0цер0в служби надзвичайних ситуац0й. Вони були на 46-й вулиц0, б0ля р0чки Гудзон.

"Ми на Бродве╖. Пронес0ть на сх0д, до нас. Ми будемо рухатися на зах0д". Вона надала останн0й опис п0дозрюваного та додала, що, можливо, в0н жив або працював тут. Якщо так, то його ун0кальна зовн0шн0сть означала, що сус0ди, власники магазин0в чи оф0ц0анти, швидше за все, вп0знали б його.

"Якщо в0н тут, тому що пересл0дував жертву 0 не ма" жодного 0ншого зв"язку, то це щось 0нше. Ми будемо спод0ватися, що зможемо сп0ткнутися об нього, поки не п0зно".

Вони в0дключилися, 0 Сакс про0нформувала оф0цер0в перед нею. Вона пояснила, що вони не можуть бути впевнен0, хто був ц0ллю суб'"кта, окр0м того, хто використову" "вбудований" продукт або поблизу нього, який в0н саботу" з0 свого смартфона чи планшета.

Сакс продовжив: "Ми не зна"мо, чи " у нього вогнепальна зброя. Але в0н використовував молоток у минулому".

"В0н убивця ескалатор0в, правда?"

"Це в0рно."

"На як0 ще види продукт0в в0н би ор0"нтувався?"

Вона розпов0ла ╖м про п0ч Ейба Бенкоффа. I згадав довгий список продукт0в, як0 Тодд В0льямс завантажив для нього, для тих, у кого в серцях " DataW0se5000. "Можуть бути прилади, водонагр0вач0, кухонн0 реч0, важке обладнання, 0нструменти, можливо, транспортн0 засоби. Медичне обладнання також. Але в0н прагне показатися, щоб привернути увагу. Якщо ви побачите щось, що може обпекти або розчавити вас до смерт0, припуст0ть, що в ньому " контролер, 0 наш суб'"кт збира"ться натиснути кнопку".

"Iсусе, - прошепот0в один 0з оф0цер0в. "Ваша дружина з д0тьми на кухн0 пече печиво? А п0ч могла здути?"

"Це воно. Давайте розпочнемо."

Коли вони почали мчати на зах0д, один оф0цер пробурмот0в: "Ц0каво, чому в0н вибрав цю територ0ю".

Для Сакса в0дпов0дь була очевидною. Тут були сотн0 магазин0в, ресторани та розважальн0 заклади, над якими стоять висок0 рекламн0 щити з в0део високо╖ ч0ткост0, як0 залякують або спонукають перехожих 0 турист0в витрачати, витрачати, витрачати...

Для вс0х, чи╖ плани полягали в напад0 на споживацтво, Таймс-сквер була найкращим м0сцем для полювання в св0т0.


РОЗДIЛ 32

C загарбання.

Оф0цери з Саксом розд0лилися на дв0 команди, кожна з яких стала на 0нший б0к вулиц0, 0 рушили на зах0д.

Н0чого особливого щодо техн0ки, просто запитав, чи бачив хтось високого худорлявого чолов0ка в бейсболц0, темн0й куртц0 та джинсах 0з рюкзаком. ╥х просування було пов0льним. На тротуар0 багато п0шоход0в 0 продавц0в.

I, зв0сно, берегли спину.

У пошуках усього, що може на них напасти. Чи м0г би в0н налагодити двигун цього автомоб0ля, щоб в0н вибухнув або загор0вся? Чи м0г би в0н наказати см0тт"возу похитнутися вперед? А як щодо м0сько╖ 0нфраструктури - м0льйон вольт 0 тонни перегр0то╖ пари пливуть у дюймах п0д ╖хн0ми ногами.

Продукти були всюди.

В0двол0каючи.

У само╖ Сакс не було влучень, але один 0з оф0цер0в зв"язався по рац0╖ та сказав, що мав "можливо" - приблизно десять хвилин тому чолов0к, який в0дпов0дав опису суб""кта, стояв на краю тротуару й дивився на св0й планшет. М0ж Сьомою та Восьмою авеню. В0н не зробив н0чого 0ншого, кр0м цього; св0док - власник сувен0рно╖ крамниц0 Театрального району - звернув увагу на нього просто через незвичайний вигляд.

"У вас " уявлення, куди в0н под0вся?"

"Н0, пан0", - сказав оф0цер.

Розчаровано озираючись.

"Можливо, це ц0льова зона. Збирайтеся там".

За к0лька хвилин вони з0бралися там, де був пом0чений зловмисник, 0 продовжили пошуки. Б0льше н0хто його не бачив. Тож вони продовжили рух на зах0д. пов0льно Дивлячись у ресторанах, магазинах, автомоб0лях 0 вантаж0вках, театрах - вх0дн0 та сцен0чн0 двер0. н0чого

Рон Пуласк0 зателефонував 0з зах0дного к0нця 46-╖ вулиц0 та пов0домив, що ╖х не бачили. В0н 0 його оф0цери продовжували рух на сх0д. Дв0 пошуков0 групи зараз були приблизно за п0вмил0 одна в0д одно╖.

П0д0йшовши ближче до Восьмо╖ авеню, Сакс побачив театр, а навпроти - великий буд0вельний майданчик. Назустр0ч в0тру долет0в драт0вливий звук - скиглив електро0нструмент. Коли вона наблизилася, в0н став дуже голосним, вереск, що р0зав ╖й вуха. Вона подумала, що звук 0де з буд0вельного майданчика - багатоповерх0вки. Були десятки роб0тник0в, як0 зварювали та забивали сталевий скелет на м0сце. Але, що ц0каво, н0, звук долинав через дво" великих в0дчинених дверей на 0ншому боц0 вулиц0. Це було закул0сся театру, майстерня, де тесля рубав дрова, ймов0рно, щоб з0брати декорац0╖ для майбутньо╖ вистави. Слава богу, роб0тник був у гром0здких пластикових навушниках - таких, як0 вона носила, коли йшла на зйомки. Величезний крик циркулярно╖ пилки м0г з0псувати незахищен0 барабанн0 перетинки. Коли роб0тник припиняв р0зати, вона або хтось 0з пошуково╖ групи запитував, чи пом0тив в0н п0дозрюваного.

Однак на мить Сакс 0 оф0цери з нею пройшли кр0зь щ0лину в шестифутов0й фанерн0й огорож0 навколо буд0вельного майданчика. Буд0вля, що п0дн0малася, була тридцяти-сорокоповерховою. Б0льшу частину сталевих конструкц0й 0 чорново╖ п0длоги було зроблено, але мало ст0н. Земля була перевантажена важким обладнанням 0 станц0ями для 0нструмент0в 0 витратних матер0ал0в. Пробираючись дал0 всередину, Сакс запитала в сухорлявого роб0тника з незапаленою цигаркою в рот0 менеджера чи бригадира. В0н п0шов геть.

За мить п0д0йшов великий чолов0к у касц0. В0н був явно незадоволений.

"Прив0т", - сказала вона, кивнувши на роб0тника, який випром0нював вигляд старшини. Вона показала св0й значок.

Зам0сть того, щоб в0дпов0сти ╖й, в0н насупився й повернувся до 0ншо╖: молодший прац0вник, а не той, що його прив0з. "Ти назива"ш ╖х? Я ще не казав ╖м дзвонити".

"Я н0кому не дзвонив, бос".

"Хто телефонував?" - крикнув чолов0к - Бос, дивлячись на роб0тник0в неподал0к 0 чухаючи св0й великий жив0т, закутий у потерту картату сорочку. З пром0жк0в м0ж ╜удзиками стирчало волосся.

Сакс м0г зробити розумний висновок. "Хтось збирався викликати пол0ц0ю?"

"Так, але", - сказав в0н, оглядаючись у пошуках винуватця.

Його пом0чник сказав Саксу, коли той кивнув у б0к Боса: "Iгг0, в0н же Iгг0, хот0в переконатися, що " причина, зна"те. Не помилкова тривога. У компан0╖ не люблять коп0в, вибачте, як оф0цер0в на робочому м0сц0. Ви зна"те, вигляда" погано".

"У чому, на вашу думку, проблема? Чому б хтось дзвонив?"

I╜г0 подумки повернувся до них. "Порушення. Схоже, якийсь хлопець прокрався. Ми не впевнен0. Просто хот0ла перев0рити. До того, як ми подзвонили. Ми б. Просто ми хот0ли перев0рити. Не хот0в витрачати н0кому час".

"В0н був дуже високим, дуже худим? У темн0й в0тровц0 0 джинсах? Бейсболка?"

"Не знаю. Ви його шука"те? чому?"

З р0зким нетерп0нням Сакс сказав: "Чи не могли б ви д0знатися, чи це хто?"

"Так, мабуть".

"Так, ви здогаду"теся, що це був в0н. Або так, ви здогаду"теся, що можете д0знатися".

"Угу."

Сакс витр0щився. "Цей чолов0к розшуку"ться у зв"язку з вбивством, Iгг0. Можеш ти...?" Жест в0дкритою долонею, нетерплячий.

Iгг0 вигукнув: "Йой, Клай!"

Ще один роб0тник п0д0йшов, ховаючи за спиною сигарету. Цей був запалений.

"Так?"

"Той мудак, якого ти бачив, як ходить?"

Сакс повторив опис.

"Це в0н". Оч0 курця на мить перевели погляд на свого боса. В0н був сором'язливим. "Я не дзвонив, Iгг0. Ви не хот0ли, щоб н0хто не телефонував. Я не дзвонив".

лайно Сакс зняла рад0о з пояса й якнайшвидше викликала свою команду та Пуласк0 на м0сце.

"У вас " уявлення, куди в0н под0вся?" - запитала вона Клая.

"Можна бути. В0н був б0ля зах0дного л0фта". Жестикулюючи на високу металеву конструкц0ю буд0вл0.

"Чи " люди, як0 можуть його пом0тити?" - спитав Сакс. З земл0 вона не бачила роб0тник0в.

"Ми робимо зал0зн0 роботи", - сказав бригадир, маючи на уваз0, як вона припускала, що там явно будуть люди.

"Зателефонуйте ╖м 0 д0знайтеся, чи його пом0тили".

Iгг0 наказав сво"му другому чи третьому командиру зробити це. Чолов0к п0дскочив до виконання завдання, телефонуючи по рац0╖.

Сакс запитав майстра: "Як в0н м0г вибратися з об""кта?" Ст0ни складалися з восьмифутово╖ фанери, ув0нчано╖ колючим дротом.

I╜г0 потер каску, наче чухав соб0 голову. "П0д"╖зди на сорок сьому. Або тут, але цей, головний, напевно, його б пом0тили. I н0хто не робив, 0накше б мен0 сказали".

Вона послала двох оф0цер0в у напрямку входу з 47-╖ вулиц0. I сказав босу Iгг0: "О, 0 скажи сво╖м людям, щоб вони не користувалися л0фтами".

"Вони не можуть спуститися..."

"В0н м0г ╖х саботувати".

Його оч0 розширилися. "Iсус. Насправд0?"

Ад"ютант Iгг0 зак0нчив передачу 0 сказав: "В0н м0г бути там, на одному з нижн0х поверх0в. Високий хлопець. Н0хто не був упевнений, що в0н працю" на зам0ну чи щось 0нше".

Це здавалося найб0льш в0рог0дною ц0ллю: каб0ни л0фт0в, встановлен0 на зовн0шн0й сторон0 кол0╖ риштувань. Вона припустила, що контролеру DataW0se не потр0бно багато, щоб вимкнути автоматичн0 гальма. Роб0тники падали на землю з0 швидк0стю сто миль на годину.

Iгг0 крикнув: "Заморозьте л0фти. Ус0. I скаж0ть хлопцям там, щоб вони не використовували ╖х, доки ╖х не перев0рять".

добре. Це було б... Але пот0м Сакс подумав: "Почекай". Н0, про що я думаю? Н0, н0, помилився. Звичайно! Згадайте його MO. В0н не збира"ться саботувати робочий майданчик; в0н тут, щоб в0н м0г дивитися, куди в0н збира"ться атакувати. Висотка потр0бна йому як оглядовий майданчик. Так само, як його не було в квартир0 Бенкоффа; в0н був через дорогу. Так само, як в0н був у Starbucks 0 м0г дивитися на ескалатор, коли панель доступу в0дкрилася, щоб поглинути Грега Фроммера.

Так. Що в0н м0г побачити тут 0з зал0зного скелета?

Тод0 Сакс в0дчув тишу.

Наст0льна пилка, що кричала в майстерн0 театру навпроти, припинилася. Сакс розвернувся й помчав до отвору в паркан0 навколо буд0вельного майданчика. Зв0дти вона бачила, що столяр у майстерн0 виготовлення декорац0й одн0"ю рукою стискав жалюг0дне на вигляд лезо, а другою тримав торцевий ключ. Пила виглядала нова, суперсучасна.

I це точно було вбудовано в DataW0se5000.

В0н був його ц0ллю! Unsub 40 чекав, доки чолов0к вимкне пилку 0 пом0ня" лезо, а пот0м - хоча тесляр вважав, що це безпечно - пристр0й оживе 0 в0др0же йому руку або пошле незакр0плене лезо обертом через жив0т чи пах, або, можливо, на вулицю, щоб бити перехожих.

Сакс помчала через вулицю, зупиняючи рух долонею, кричачи в б0к в0дкритих дверей театру: "В0д0йд0ть в0д пилки! Повертатися! В0н запуститься!"

Але через захисн0 навушники в0н не чув.

Сакс п0д0йшов до дверей майстерн0. "СТIЙ!" Нема" в0дпов0д0.

Пила та жертва суб'"кта були ще на в0дстан0 сорока фут0в. Пот0м вона пом0тила, що шнур живлення до пилки тягнеться в0д св0тильника в ст0н0 поруч 0з нею, на в0дстан0 к0лькох фут0в. Проте пробки не було. Кабель зник у ст0н0.

Нема" часу. Зловмисник, десь високо на буд0вельному майданчику, побачив би ╖╖ 0 прямо зараз зламав би контролер пилки, щоб ув0мкнути лезо та в0др0зати руку тесл0, що не пом0ча". Праворуч в0д не╖ стояв верстак, наповнений ручними 0нструментами, включаючи велику пару болтор0з0в. Ручка була дерев"яна - хороший 0золятор, чи не так? Вона не була впевнена, коли йдеться про 220 вольт, як0, безсумн0вно, використовувала пилка.

Але вибору нема".

Вона висмикнула 0нструмент 0з ст0йки, вставила гостр0 зубц0 з обох бок0в кабелю живлення та стиснула ручки разом, заплющивши оч0, коли 0скри вистр0лили в пов0тря навколо не╖.


РОЗДIЛ 33

Я рухався так швидко, як м0г, переповненими людьми тротуарами, в0ддаляючись в0д театру й тих, хто хот0в мене зупинити, посадити у в"язницю, забрати в0д Ал0с0╖. Подал0 в0д брата. З мо╖х м0н0атюр.

Покупц0! Проклят0 покупц0.

I Червоний, звичайно.

Найг0рший шопер з ус0х. Мен0 дуже шкода, що я засумн0вався в н0й. Я ненавиджу ╖╖, ненавиджу ╖╖, ненавиджу ╖╖ зараз.

Однак я був, мушу з0знатися, не здивований, не зовс0м здивований, коли побачив ╖╖ на буд0вельному майданчику, коли я стояв на третьому поверс0 й оглядав зону вбивства - майстерню позаду театру.

Ще: як? Як вона здогадалася про напад у театр0?

Не здогадка, звичайно.

Пол0ц0я сьогодн0 розумна. Все те наукове обладнання. ДНК, в0дбитки пальц0в 0 все. Можливо, вони знайшли як0сь докази, як0 я десь залишив, докази того часу, коли я був тут ран0ше, готуючись до сьогодн0шнього нападу. А може, мене пом0тили. Характерна зовн0шн0сть, можна сказати. Сл0м Джим. М0шок з к0стками...

пекло

Рухаюся зараз на зах0д, опустивши голову, трохи згорбившись на св0й зр0ст.

Продовжувати маскуватися? мен0 ц0каво. Я вкрав каску та куртку Carhartt на робочому м0сц0, перш н0ж п0днятися на трет0й поверх, щоб взятися за справу. Не знаю, чи бачив хтось Вернона-зал0зороба. Але я вир0шую: краще скинути вбрання швидше. Можливо, туалет в метро. Н0 - на станц0ях були б камери спостереження. Пол0ц0я пильно спостер0гала б за ними. П0д0ть до Macy's, там " туалет, 0 викиньте ╖х у кошик для см0ття.

Нова куртка. Капелюх звичайно. Можливо, знову федора, х0пстер. Моя б0лява стрижка в обтяжку дуже характерна.

Я повернуся до к0мнати 0грашок, як т0льки зможу. Утроба. Стр0мк0 р0знокольоров0 рибки. Мен0 потр0бен комфорт. Нехай Ал0с0я прийде. Якщо я скажу ╖й п0д0йти, вона п0д0йде.

Це я, Верноне?

Дивлячись позаду. Н0хто не стежить. я-

ну

Б0ль у боц0. Я з кимось з0ткнувся. Пан0ка, спочатку, думаючи, що це пол0цейський, вийма" наручники, збираючись мене заарештувати. Але не. Статурний, красивий чолов0к - плачучий б0знесмен Powerhouse - виходив 0з Starbucks 0 говорив у св0й Bluetooth-навушник.

В0н злиться на мене: "Iсусе, ти худий худий. Дивись, куди йдеш".

Я можу т0льки дивитися на його обличчя. Червоний в0д злост0. "Апоплексика" - це слово, яке розкв0та" в мо╖й голов0.

Красивий, в0н красивий. Маленький н0с, гарн0 брови, м0цна статура. В0н трима" св0й дорогоц0нний Starbucks до мене, не як тост, а як п0столет, який збира"ться вистр0лити. "Якщо б ти виплеснув це на мене, це б коштувало тоб0 багато часу, мудаку Ходяч0 мерц0. Ця сорочка кошту" дорожче, н0ж ви заробля"те за м0сяць. Я юрист". Пот0м говорив у св0й телефон, коли в0н в0дходив. "Вибач, мила. Якийсь худий виродок, хворий на СНIД, дума", що тротуар йому належить. Я зараз ╖ду додому. Там через двадцять".

Мо" серце б'"ться, як завжди п0сля зустр0ч0 з Shopper. В0н з0псував м0й день, з0псував м0й тиждень.

Я хочу кричати, хочу плакати.

Я не турбуюся планом туалету Macy's. Зн0м0ть Carhartt, каску. Викинути у в0дро. Також бавовнян0 рукавички т0лесного кольору. Знову над0ньте шапку Сент-Лу╖са. Н0, вибери 0ншого, кажу соб0. I ловлю в рюкзак базов0 чорн0 N0ke. На цьому йде.

Хочеться кричати, хочеться плакати...

Але з часом ц0 почуття зникають, як зазвичай, 0 на ╖х м0сц0 залишаються 0нш0 бажання.

Причинити б0ль. Боляче ох так сильно.


Iскри не були такими вражаючими.

Спалах помаранчевого кольору на чверть дюйма в супровод0 скромного клубу диму. Якби це була сцена у ф0льм0, режисер напевно викликав би скорочення або повторення або що там ще кажуть, 0 викликав би п0ротехн0ка з0 спецефект0в, щоб помножити каскад на десять.

Але що сталося, лопнув автоматичний вимикач, 0 в майстерн0, якщо не в усьому театр0, потемн0ло. Сама вона не зазнала шоку 0 не отримала жодного оп0ку в0д 0скри.

Тод0 Сакс п0дняла св0й щит 0 вказала тесл0, який обернувся й злякано дивився на не╖, вийти з в0дчинених дверей. Неп0дсудний дос0 вважався зниклим безв0сти. В0н стягнув муфти й почав розпитувати. Вона п0дняла вгору палець 0 уважно оглянула майстерню. Сакс нагадала соб0, що вона вир0шила, що театр, ймов0рно, але не обов"язково, був м0сцем нападу, тож вона наказала 0ншим оф0церам 0з пошукових груп продовжити розчистку вулиц0 тут, зокрема на буд0вельному майданчику, де вони принаймн0 знали в0н був.

Через к0лька хвилин ╖╖ телефон гуд0в. Це був К0ллоу, ╖╖ кругленький, добродушний друг-патрульний. "Амел0я. Я на робочому м0сц0. Пом0чник майстра знайшов к0лькох роб0тник0в, як0 пом0тили нашого хлопчика. В0н був тут - трет0й поверх. П0вденна сторона. Хтось бачив, як в0н йшов. К."

Трет0й поверх, п0вденна сторона. Iдеальний вид столяра 0 пилки.

"Зрозум0в. Куди?"

"Зачекай." Через мить в0н повернувся. "Вулиця чотирьох семи. Одягнений у коричневу куртку Carhartt 0 каску. Продовжу"ться аг0тац0я. К."

"Зрозум0ло. Тримати мене-"

Голос Рона Пуласк0 прор0зав рад0охвил0. "Приц0льна. Хтось пом0тив його на роз0, "Чотири-в0с0м" 0 "Дев"ять", вони прямували на п0вн0ч. Ми в погон0. Б0льше н0чого. К."

- Тримай його, Роне. Я впевнений, що в0н кине Carhartt 0 каску. Шукайте високих, шукайте худих. У нього буде рюкзак - у ньому його молоток чи 0нша зброя та все, за допомогою чого в0н керу" DataW0se. Телефон або планшет".

"Зрозум0ло, Амел0я. звичайно К."

пекло Вони були так б0са близько. Дуже близько. Вона в0дчула, як ╖╖ зуби скрегочуть, як жорна, 0 побачила, що вказ0вний палець л0во╖ руки торка"ться кутикули великого пальця л0во╖ руки. Вона в0дчула б0ль, сказала соб0 зупинитися. Вона не зупинилася. Проклят0 нервов0 звички.

Тесля зник унизу. У театр0 знову запалили св0тло. I чолов0к повернувся. Вона д0зналася, що його звуть Джо Х0д0. Вона запитала, чи бачив в0н когось схожого на суб'"кта в театр0 або поблизу нього.

В0н на мить замислився. Пот0м: "Н0, н0коли, пан0. Що це все?"

"╢ вбивця, хтось, хто використову" продукти, щоб вбивати людей. В0н саботував ескалатор...

"Той сюжет по телев0зору?" - запитав столяр.

"Це в0рно. П0ч теж. Спричинив вит0к газу, а пот0м запалив його".

"Правильно. Я чув про це. О, чолов0че.

"В0н знайшов спос0б зламати розумн0 контролери та заволод0ти продуктом. В0н був на будмайданчику, дивився на вас згори, як ми дума"мо. Зда"ться, в0н збирався знову вв0мкнути пилку, поки ви ╖╖ тримали".

Х0д0 на мить заплющив оч0. "Це почалося, 0 моя рука була на лез0? Iсус. Дв0 тисяч0 об/хв. В0н прор0за" деревину, як масло. Я б втратив к0нц0вку. Ймов0рно, знекровився. Це все дуже погано, вибачте за мою французьку".

- Звичайно, - сказав Сакс.

Поки вона записувала нотатки, ╖╖ телефон задзвонив ще раз. Це був Пуласк0. Вона сказала Хед0: "Вибачте, я маю взяти це". В0н кивнув 0 п0шов до кухонно╖ зони майстерн0. Вона спостер0гала, як в0н поставив пачку розчинно╖ кави "Старбакс" на прилавок 0 нагр0в кухоль води в м0крохвильовц0. Його руки тремт0ли, коли в0н виконував ц0 прост0 завдання.

Пуласк0 сказав: "Втратила його, Амел0я. Ми розширили пошук до п"яти-двох 0 зменшили до трьох-чотирьох. Поки що жодного укусу".

Вона з0тхнула. "Тримай мене в курс0."

"Звичайно, Амел0я. К."

Вона в0д""дналася, 0 Х0д0 повернувся до не╖. "Але чому я? Я маю на уваз0, це справа прац0? Я багато рок0в працював у профсп0лц0 прац0вник0в автомоб0льно╖ промисловост0 Детройта, 0 я тут член профсп0лки. Але профсп0лки б0льше н0хто не руйну"".

"Це не ти особисто. В0н такий соб0 внутр0шн0й терорист. В0н завда" шкоди людям, як0 волод0ють або використовують модн0 продукти, щоб зробити заяву. В0н каже, що ми надто залежимо в0д них, витрача"мо забагато грошей. Це його пов0домлення. Тут, у театр0? Хто зна"? Можливо, все самозадоволення розвагами на Таймс-сквер". Вона ледь пом0тно посм0хнулася. "Можливо, ц0на квитк0в на Бродвей".

"Х0ба я сказав, облажався?" Х0д0 подивився на таймер м0крохвильовки, який в0драховував час. В0н повернувся до Сакса.

"Одна р0ч?"

"Так?"

В0н глянув на пилку. "Ви сказали, що в0н зламав цей контролер чи щось таке?"

"Це в0рно."

"Ну, справа в тому, що у пилки " просто вимикач. Ви не можете керувати ним дистанц0йно".

"Але ви можете завантажити дан0 для д0агностики, правда?"

"Нема". У ньому " ч0п, щоб запам"ятати специф0кац0╖ р0зання. Це все."

М0крохвильова п0ч задзвонила, 0 Х0д0 п0д0йшов до не╖, потягнувшись до ручки дверцят.

Сакс нахмурився.

Нема"!

Коли в0н в0дкрив дверцята м0крохвильово╖ печ0, вона кинулася вперед 0 сильно вхопилася за нього. Вони впали на бетонну п0длогу майстерн0, коли керам0чна чашка в м0крохвильов0й печ0 вибухнула, вилет0вши сотню осколк0в назовн0 серед пекучо╖ хмари пари.


РОЗДIЛ 34

З тобою все гаразд, чолов0че?" - запитував Фредд0 Карузерс.

Н0к повернувся на диван, впустивши маленького хлопця всередину. На даний момент вигляда" особливо сучасним.

На екран0 була суддя Джуд0. Н0к сказав: "Я б не подумав, що дивитимуся це, правда? Але я люблю вс0 шоу. D0scovery Channel, A 0 E. Я зайшов, там п'ятдесят канал0в. Тепер с0мсот".

"Лише десять годяться. ESPN 0 HBO. Все, що я дивлюся. Теор0я великого вибуху теж. См0шно."

Н0к похитав головою. "Не знаю".

"Ви мен0 не в0дпов0ли".

"В0дпов0сти тоб0?"

"Ти в порядку?"

"Гарн0 дн0, поган0 дн0. Все м0ж ними. Це менш лайновий, н0ж 0нш0".

"Це була б хороша книга для самодопомоги. Пут0вник по життю "менш хреновий день, н0ж 0нш0 ".

Н0к сильно розсм0явся. I в0дпуст0ть цю тему. В0н не пояснив, що найжахлив0шими днями були т0, коли в0н не м0г в0дпустити той факт, що життя його закрутило; н0 в чому з того лайна, що сталося, не було його вини. Несправедливо. Про це в0н багато говорив 0з тюремним терапевтом. Доктор Шарана. "Життя несправедливе".

"Так, це може бути. Але давайте поговоримо про те, як ви можете з цим впоратися".

Тепер в0н пояснив Фредд0: "Ти н0коли не затримувався. Воно, те, що воно робить, " це скида" вас. Н0би у вас " годинник у вашому кишечнику, чи в мозку, чи десь, 0 в0н поверта" циферблат, 0 життя зупиня"ться. Пот0м ви виходите, 0, чувак, це хаос. Рух, люди, що рухаються". В0н кивнув. "Т0льки телепрограми. Ус0 ц0 канали, я казав. все Це може бути занадто багато. Як сум0ш, надто багата вуглеводами".

Але це дало йому хвилину паузи, оск0льки це спонукало до Амел0╖ Сакс, яка була експертом у налаштуванн0 карбюратор0в 0 змушувала нав0ть найскладн0шу засл0нку робити те, що вона хот0ла.

"Книжка, яку я читав, коли був дитиною", - казав Фредд0.

"Книга?"

"Коли я був дитиною. Чужинець у чуж0й кра╖н0 . Цей 0нопланетянин приходить на землю. Не те, що в0н вторга"ться чи щось таке, стр0ляючи в людей 0з променево╖ збро╖. Це була не така 0стор0я. У всякому раз0, цей 0нопланетянин, в0н м0г зм0нити сво" в0дчуття часу. Ви йдете до стоматолога, ви прискорю"те все, 0 в0зит мина" за л0чен0 секунди. Ти займа"шся коханням, спов0льню"ш це". Фредд0 засм0явся. "Я м0г би використати це , упов0льнити роботу, я кажу. Iнод0".

"Це було в книз0?"

"Не стоматолог 0 не секс. Це була класна книга. Наукова фантастика, але класна".

" Незнайомець -"

"- у чуж0й кра╖н0 ".

Н0ку сподобалася концепц0я. "Це саме так, так. Тепер все прискорю"ться, я вийшов. Злякатися трохи. Я багато читаю всередин0. Але н0коли не чув про це. Я прочитаю. Хочеш пива?"

Фредд0 оглядав це м0сце. Н0к тримав його так само орган0зовано, як 0 його камеру. чистий. Пол0рований. Замовив. В0н був таким же р0дк0сним, як 0 камера. В0н збирався позичити машину 0 по╖хати в Iкею. Усередин0 в0н мр0яв про шоп0нг там. Пот0м Фредд0 глянув на годинник. "Ми повинн0 скоро ви╖хати. Але звичайно, одне пиво". I в0н в0дчув полегшення, бо серйозну розмову, здавалося, призупинено.

Н0к отримав пару пляшок Budwe0ser. В0н ╖х зацерковив, с0в 0 подав одну.

"У вас " випивка всередин0?" - запитав Фредд0.

"Ви могли б отримати блиск. Дорого. Погано, дуже погано. Напевно, отрута".

"Вони називають це самогоном?" - запитав Фредд0. Здавалося, це його лоскотало.

"Вони зробили там, де я був. Б0льш0сть м0нус0в п0шло на Oxy або Perc. Легко провезти контрабандою. Або просто купити в охоронця".

"Тримайся подал0 в0д них обох".

"Я чую це. Одного разу мене побили, якась ф0гня. Дуже боляче, зламав палець. Доктор медичного центру сказав, що може дати мен0 пару таблеток. Я сказав н0. В0н був здивований. Думаю, в0н хот0в, щоб я йому заплатив".

Суддя Джуд0 про щось сперечалася. Н0к закрив шоу. "Хто цей хлопець може мен0 допомогти?" запитав в0н.

"Звуть Стен Вон. Я погано його знаю. Але в0н поручився".

"Вон. Який в0н, н0мець?"

Знову думаю про Амел0ю.

"Не знаю. Можливо, "врейський. Все ще може бути н0мцем. Не знаю".

"Де ми його зустр0немо?"

"Бей-Р0дж".

"У нього " 0мена? Джей 0 Ненс0?"

"Я не знаю напевно. Але в0н сказав, що те, що в0н ма", вкаже вам правильний шлях".

"В0н не ма" гарант0╖, правда?"

"Н0. Я перев0рив."

"Я не бачу його, якщо в0н "".

Фредд0 заспоко╖в: "В0н чистий".

"I н0яко╖ збро╖".

"Я сказав йому. Абсолютно".

Н0к згадав життя у в'язниц0 0 життя на вулиц0. "То чого в0н хоче в0д цього?"

"╥жа."

"А... Це як код чи щось таке?" Думаючи: "М" за тисячу бакс0в. Або "М" для мегабайт0в, як у лайн0 грошей.

Фредд0 знизав плечима. "Ось що це означа" вечеря".

"Це все?" - здивувався Н0к. "Я думав про п"ять купюр".

"Н0, я зробив його босов0 деяк0 послуги. Отже, без гот0вки. У всякому раз0, деяк0 хлопц0, роблячи щось для когось, вони просто хочуть по╖сти. Це б0льше, я не знаю, 0нтимне чи щось". Н0к кинув на нього погляд, 0 Фредд0 зареготав. "Н0, не такий 0нтимний. Я просто маю на уваз0, що це б0льше н0би добре, що вони роблять". Хлопець-амф0б0я випив останню п0ну з пива. "А може, хто зна", в0н просто голодний".


"Не погано. Трохи оп0ку. Я був п0д л0н0"ю вогню".

У в0тальн0 Райма Сакс в0дпов0дав на запитання Райма про ╖╖ стан.

Вона показала свою л0ву руку, де пара в0д м0крохвильово╖ печ0 поц0лувала шк0ру, яка тепер була злегка червонуватою. Для л0кування - здавалося, маз0 - вона зняла св0й перстень 0з синього каменю. Тепер вона, мабуть, згадала про це, витягла коштовност0 з кишен0 й обережно поклала ╖х на м0сце. З0гнула пальц0. I кивнув. "Добре". Пов'язка на передпл0чч0 була скромною.

"Так що трапилося?" - спитав Сакс. Запитання було спрямоване до Джуль"тт Арчер, яка голосовою командою щойно роз""днала телефонний дзв0нок. Звичайно, вони знали, що суб'"кт п0двищив потужн0сть м0крохвильово╖ печ0, але н0 Райм, н0 Сакс не здогадувалися, як це може створити в0ртуальну бомбу.

Стажер в0дпов0в: "Фах0вець 0з споживчих товар0в виробника м0крохвильових печей". Кива" на телефон. "В0н сказав, що, схоже, наш суб'"кт використовував DataW0se, щоб перевизначити панель керування та експоненц0ально п0двищити потужн0сть. В0н сказав, що це буде багато - мабуть, у сорок чи п"ятдесят раз0в. Усе, що в0н готував, чай чи кава, було перегр0то. Коли в0н в0дчинив дверцята, пов0тря було набагато холодн0шим 0 випаровувало р0дину всередин0 та вологу в сам0й порцелянов0й кухл0 - уся керам0ка певною м0рою вбира" р0дину. Кухоль вибухнув, як ручна граната".

Арчер кивнув на екран. "Нав0ть з м0крохвильовими печами, як0 не зм0нювалися, ви отриму"те той самий ефект, якщо щось перегр0ти. Але це потребу" часу. Наш суб'"кт? По сут0, в0н викликав п"ятнадцяти хвилинне випром0нювання високо╖ потужност0 приблизно за ш0стдесят секунд".

Райм нав0ть не п0дозрював, що такий всюдисущий пристр0й може бути таким небезпечним.

Телефон Сакс гуд0в, 0 вона прочитала пов0домлення. "В0н опубл0кував ще одне пов0домлення". На мон0тор0 високо╖ розд0льно╖ здатност0 б0ля них з"явилося к0лька натиснень клав0ш 0 електронний лист.

в0таю! Ви д0зналися про ЗЛИ насл0дки вашо╖ неприборкано╖ жаги до зручностей?? Тепер щоразу, коли ви захочете роз0гр0ти суп чи каву, ви ризику"те отримати п"ятсотградусну пару та смертоносн0 уламки керам0ки та скла, як0 проб"ють ваше т0ло! Це буде м0крохвильова п0ч у вас вдома? Або оф0с? Або к0мната вашого сина в гуртожитку?

Ви нарешт0 бачите, що я не роблю вам н0чого б0льше, н0ж ви робите Матер0-Земл0! Чи зна"те ви, який вплив справля" на атмосферу та води ваша безглузда любов до РЕЧЕЙ? См0тт"звалища, ви впорску"те наше середовище токсинами.

Як купите, так 0 пожнете.

До завтра я залишаюся -

Народний Охоронець

З пов0домлення н0чого не можна витягти, окр0м того, що в0н продовжував викривати, що в0н був б0льш нев0гласом, н0ж був насправд0, п0дсумував Райм.

так...

Н0чого, кр0м сут0 висловлювань: планувалися нов0 атаки.

Мел Купер сказав: "М0крохвильова п0ч, що вибуха"... Це приверне увагу".

Це вже було.

В0дтод0 як з"явилася перша 0стор0я, написана репортером, з яким сп0лкувався Сакс, з"явилася ц0ла низка статей 0 телев0з0йних новин, присвячених небезпец0 продукт0в Iнтернету речей. К0лька автор0в 0 тих, хто говорить, припустили, що незабаром продаж0 розумних прилад0в 0 обладнання впадуть, прибутки зростуть, а люди просто не будуть користуватися продуктами, як0 можуть ╖х викликати.

Райм, Сакс 0 команда, можливо, захищали деяк0 потенц0йн0 ц0л0, але Unsub 40 також вигравав битви у сво╖й в0йн0 проти споживацтва.

Сакс 0 Райм провели подальшу розмову з В0на"м Чаудхар0 з CIR M0cro, 0 в0н сказав ╖м, що кожен 0з кл0"нт0в знову отримав патч безпеки, який зупинить будь-який злом мереж0 та контроль над вбудованим продуктом. Сам виконавчий директор особисто над0слав записку або подзвонив, щоб нагадати ╖м про важлив0сть оновлення.

Кр0м того, в0н наказав зм0нити код ус0х його майбутн0х продукт0в, щоб забезпечити автоматичне оновлення з власного сервера CIR.

"Що у нас ще "?" - спитав Райм, дивлячись на м0шки з доказами, як0 Сакс прин0с 0з сцени на Таймс-сквер.

"Розширений контактний сайт", - сказала вона йому. Посилаючись на м0сце, куди ╖хн0й суб'"кт вт0к з м0сця роботи п0сля перепрограмування м0крохвильово╖ печ0. Це було на протилежному боц0 майданчика, на 47-й вулиц0, де йому довелося використовувати лом, щоб зламати замок 0 ланцюг. П0д час роботи на м0сц0 злочину багатий контакт - це будь-яке м0сце, де злочинець бере участь у к0лькох д0ях або займа" багато часу. Наприклад, жертва або оф0цер пол0ц0╖ бореться з0 злочинцем, суб'"кт, який розчленову" т0ло (це потребу" часу та зусиль), або вт0кач, який прорива"ться через добре захищен0 двер0 чи в0кно.

"Гребн0 тертя?"

- Сто, - сказала Сакс, але вона вже над0слала ╖х через IAFIS. Вона отримала к0лька звернень, але в0дбитки належали особам, давно заарештованим за незначн0 порушення - прац0вникам буд0вельно╖ компан0╖ чи кур""рам.

"Сл0ди?"

"Так. Один в0дпов0да" його. Ми отримали трохи сл0ду в0д протектор0в".

"Що це було?" Райм п0д0йшов ближче до Мела Купера, який був на оптичному м0кроскоп0. Мале зб0льшення. Одна помилка, яку виявив Райм, була поширеною серед новачк0в у крим0нальних лаборатор0ях: розкрутити приц0л до 100 ступен0в. Такий вид вуай"ризму зазвичай н0 до чого не приводить. Усе, що вам потр0бно було досл0дити трохи сл0ду в 5 або, щонайб0льше, у 10 раз0в. Якщо вам хот0лося отримати б0льш м0крозображення, завжди був скануючий електронний м0кроскоп.

Дивлячись на екран, Купер сказав: "Ще тирси".

Сакс: "Я отримав це на буд0вельному майданчику, де в0н стояв, але в0н в0др0зня"ться в0д грубо вир0заних частинок, як0 " м0сцевими на м0сц0. Це набагато краще. Дуже схоже на червоне дерево на попередн0й сцен0. Ще раз в0дшл0фував. Але 0нша деревина".

Райм переглянув його. "Волоський гор0х, я б здогадався. Н0, я впевнений. Ком0ркова структура 0 кол0рна температура. П'ять тисяч кельв0н0в".

Купер погодився.

Арчер запитав Сакса: "Ти обшукав майстерню в театр0?"

"Нема"."

Райм пом0тив, що Сакс уважно глянув на не╖, на мить зупинившись на золотому кельтському браслет0, що оточував ╖╖ л0ве зап"ястя, прив"язаному до п0длок0тника 0нвал0дного в0зка "Штормова стр0ла". Погляд Сакса повернувся до таблиц0 доказ0в.

Пауза. Арчер сказав: "В0н м0г зайти туди, щоб перев0рити марку м0крохвильово╖ печ0 перед нападом. Ми зна"мо, що ран0ше в0н був у Театральному район0".

"Мен0 не потр0бно було це шукати". Сакс, розглядаючи осколки тирси, в0дпов0в неуважно.

Арчер переводив погляд 0з Сакса на Райма. "Ви не дума"те..." - почала вона, неявно ставлячи п0д сумн0в р0шення Сакса.

Детектив в0дпов0в: "У майстерн0 " дводенна в0деозапис безпеки. Багато крад0╖в сувен0р0в у театрах Нью-Йорка. Я попросив охоронну компан0ю перев0рити це. Зловмисника не було всередин0 на жодн0й 0з 0снуючих стр0чок... а п0длогу миють щовечора".

"Ой. я..."

Сакс сказав: "Це було резонне запитання. I в 0деальному св0т0 з необмеженими ресурсами я б шукав це. Ви гра"те на фору".

Райм, мабуть, попросив би когось обшукати м0сце под0╖. Але Сакс мав рац0ю щодо ресурс0в. Кр0м того, в0н не виступав на боц0 одн0"╖ ж0нки проти 0ншо╖.

Рима: "Мел? Що ще?"

Купер знайшов ще один сл0д 0 оглянув його. "Б0льше осколк0в скла, ймов0рно, з т0"╖ ж парт0╖, що й ран0ше, 0 б0льше сум0ш0 для скла".

"Що це? У т0й сумц0?" Маленький пластиковий.

"Др0бка чогось..."

"Дай мен0 подивитися".

Купер встановив його 0 спроектував зображення на екран. Це виглядало як крих0тна непрозора риб'яча луска. До нього прилип шматочок тирси. Купер сказав: "Я можу це GC. Але ╖х недостатньо, щоб зберегти для суду".

Райм сказав: "Ми матимемо багато доказ0в, щоб висунути справу проти нього. Але спочатку ми повинн0 його знайти". Кивок у б0к Мела. "Спали це".

Купер пропустив зразок через газовий хроматограф/мас-спектрометр. Через к0лька хвилин в0н поглянув на екран комп"ютера. "Родан0д 0 диц0андиам0д амон0ю, сечовина, колаген".

Райм сказав: "Якийсь клей. Б"юся об заклад, використовували в деревообробц0".

"Ось 0 все", - сказав Купер, перев0ривши к0льк0сть знайдених речовин у баз0 даних. "Bond-Strong р0дкий клей для шк0ри. Переважно для музичних 0нструмент0в, але деревообробники в будь-як0й галуз0 використовують його".

Арчер нахилився вперед 0з кам"яним обличчям, дивлячись на пакети з доказами. "Приладобудування? Що ми дума"мо?"

Рима була сумн0вною. "Це р0дк0сне хоб0 чи профес0я. I якщо так, то в0н, мабуть, теж був би музикантом. Але ми не знайшли жодного 0ншого сл0ду, який би це вказував на це. Н0 смоли з0 струн, н0 к0нського волоса з0 смичк0в скрипки чи в0олончел0 - вони, до реч0, рясно линяють волосся. Без мастила для тюн0нгу. Нема" повст0 в0д мост0в. Кл0тини мозол0в шк0ри не в0дшаровуються - в0д грифа чи накладки".

"Ти музикант, Л0нкольне?" - запитав Арчер. "Я маю на уваз0, ти був музикантом?"

"Н0коли не торкався 0нструменту".

"Зв0дки ти все це зна"ш?"

"Варто знати 0нструменти торг0вл0 потенц0йними злочинцями та потенц0йними жертвами. М0н0м0зуйте час, необх0дний для пошуку джерел. Це може мати значення м0ж затриманням суб'"кта злочину та в0дв0дуванням його наступного м0сця злочину. Тож я схиляюся до виготовлення мебл0в чи досконало╖ столярно╖ справи. Але: хоб0 чи профес0я? Не знаю який. I що саме в0н робить з0 сво╖м лаком, кле"м, наждачним папером 0 екзотичною деревиною? Продовжуй, Мел".

"Трохи рослинност0", - назвав в0н. "Стебло або листок".

Райм переглянув його. В0н засм0явся. - Iнод0, Арчере, незважаючи на всю твою старанну домашню роботу, ти й гадки не ма"ш, що ви знайшли. Над0шл0ть зображення кл0тинно╖ структури та кол0рно╖ температури до банку даних досл0джень сад0вничого товариства".

Купер над0слав електронною поштою jpg-файли зразка до HSRD. "Маю повернути його протягом дня або близько того", - сказав в0н, читаючи зворотний електронний лист.

"Розпали багаття", - р0зко сказав Райм. "Терм0ново, на життя чи смерть... Не хвилюй докторську дисертац0ю Джона Доу про венерин0 мухоловки. Це ма" пр0оритет".

Купер над0слав продовження, а пот0м повернувся до сумок. "Добре, ще щось. Фрагмент чорного гнучкого пластику з печаткою. Занадто малий, щоб розр0знити будь-як0 л0тери".

"Поставте".

Дивлячись на екран, Райм митт"во побачив, що це була 0золяц0я дроту. "Наш хлопець трохи попрацював з електрикою. Др0т р0жеться ножем. Ти не дума"ш, Сакс?"

Але вона дивилася на телефон 0 читала пов0домлення.

Арчер сказав: "Тож в0н не проф0".

"Чому ти це кажеш?"

"Профес0онали використовували б 0нструмент для зачистки, а не н0ж. Ц0 штуки, схож0 на плоскогубц0, я б подумав".

"Добре. Так. Але скаж0мо, мабуть, не проф0. Можливо, йому довелося залишити св0й звичайний рем0нь для 0нструмент0в вдома, 0 в0н виявив, що у нього " лише гостре лезо для роботи. Або непроф0 з двома знаками питання?"

Арчер усм0хнувся. Купер почав писати розд0лов0 знаки. Райм сказав: "Це був жарт".

В0н поглянув на д0аграму. Занадто багато тут загадок. Райм вир0шив провести зовн0шн0й анал0з у експерта, завантажив оцифрован0 файли та фотограф0╖ на безпечний сервер, а пот0м над0слав посилання людин0, яку мав на уваз0. Через мить знову над0йшло пов0домлення.

Так, так. завтра

Здивований такою нешаноблив0стю, але роздратований тим, що йому довелося чекати, в0н написав у в0дпов0дь: "К. Я вважаю."

В0н подумав: "Ну, жебраками бути не може..." Але забив це кл0ше, перш н0ж завершив його. I повернув св0й ст0лець до дверей в0тальн0, коли пом0тив кроки Рона Пуласк0, який щойно ув0йшов усередину з ключем.

"Де ти був, Новачок? Ви вже трима"те Гуть"рреса п0д вартою?"

"Доводилося бачити когось 0з приводу. М0г почекати, але я подумав, що краще зробити це зараз, зустр0тися з цим хлопцем. Пок0нчити з цим. I..."

"Добре, добре, добре. Амел0я сказала, що ти проводив аг0тац0ю на Таймс-сквер. Що ти знайшов?"

"Субб0йт, в0н вибрався через дальню сторону буд0вельного майданчика".

"Ми це зна"мо. Скажи мен0 те, чого я не знаю".

"В0н був у куртц0 Carhartt, одн0й 0з тих коричневих речей, як0 носять п0дрядники. I каска. Але в0н, мабуть, кинув ╖х. Ми п0дм0тали територ0ю 0 не знайшли ╖х. I н0кого, хто б в0дпов0дав його опису, не було пом0чено".

"Це не слово. "Описати". ╢ "nondescr0pt" 0 " "descr0pt0on". Але там нема" "опису".

"Ну, це загальновживане на вулиц0".

"Також 0 метамфетам0н. Це не причина приймати це".

"Зараз н0чого нема" на камерах в0деоспостереження в метро або будь-як0й камер0 в COC. Я думаю, в0н отримав автобус на п0вн0ч чи п0вдень. Його зр0ст не був би таким пом0тним, сидячи. Я над0слав записку в Trans0t. Оф0цери перев0рять ус0х вод0╖в, щоб побачити, чи не бачили вони когось, хто в0дпов0да" опису . Деяк0 з автобус0в мають в0део, 0 вони також подивляться ╖х".

"Добре. Прац0вники на робочому м0сц0?"

"К0лька людей бачили його, але вони просто сказали, що високий 0 худий. Мав якийсь планшет".

"Його зброя. Це те, що в0н використовував, щоб саботувати м0крохвильову п0ч". Райм в0дступив 0 продовжував дивитися на таблицю доказ0в. "Подумайте вс0. Спекулюйте. В0дпов0дь "". Його погляд перехопив погляд Арчера; вона з усм0шкою дивилася в його б0к. В0н пригадав, що днями так розпочав свою лекц0ю в коледж0. "Давайте знайдемо".

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 438 W. 46 - ТА ВУЛИЦЯ , БУДIВНИЦТВО ЧЕРЕЗ ВУЛИЦЮ

- Правопорушення: Спроба нападу.

- Жертва: Джо Х0д0.

- Un0on Carpenter, Бродвей. К0лька рок0в тому працював електриком 0 авторобочим у Детройт0. Зазнав лише легких травм.

- Засоби атаки: зламано м0крохвильову п0ч, оснащену контролером DataW0se5000.

- Докази

- Тирса волоського гор0ха. Р0жте тим же лезом, що й червоне дерево. Ймов0рно, ручна пила чи 0нший 0нструмент, не електричний.

- Р0дкий клей Bond-Strong. В основному використову"ться для виготовлення музичних 0нструмент0в, але його використовують майстри будь-яко╖ сфери.

- Склян0 осколки, ймов0рно, з т0"╖ ж парт0╖, що й ран0ше.

- Додаткова сум0ш для скл0ння.

- Фрагмент листка. В0дправили на анал0з. Чека" повернення.

- Фрагменти електро0золяц0╖, розр0зан0 ножем.

- Додатков0 елементи проф0лю п0дозрюваного:

- Можливо, не профес0йний електрик.

- Витончений столяр або виробник музичних 0нструмент0в (0мов0рно колишн0й).

- Носив куртку Carhartt, каску. Ймов0рно, викинуто.

- Додаткове пов0домлення Народного Вартова.


РОЗДIЛ 35

Прохолодний весняний веч0р.

при"мно. Н0к Карелл0 та Фредд0 Карутерс йшли Четвертою авеню в Бей-Р0дж. Повз магазин йоги, повз Rent-Your-K0lt, який привернув подв0йне враження в0д Н0ка. Так Це було 0м'я.

Зв0дси можна було побачити частину корони Веррацано. Пекельний м0ст. П0сля арешту в0н думав про те, щоб стрибнути з нього. Але думати 0 д0яти - дв0 дуже р0зн0 тварини. Надто б засмутив свого брата й мат0р. Коли шалене бажання минуло, йому було соромно, що в0н нав0ть подумав про це.

"Там". Фредд0 вказав.

За квартал. Кафе Bay V0ew. Закусочна виглядала досить пристойно, хоча вив0ска брехала; вигляду на затоку не було. По-перше, в0н виходив на сх0д. I з нього не було видно жодно╖ води - гаван0, океану, дренажного каналу чи калюж0.

"Треба назвати це Bay Somewhere Nearby Café".

"Га?" запитав Фредд0. Тод0 в0н це отримав. "Добре. Ха."

Всередин0 було чисто. Н0к озирнувся навколо, звертаючи увагу на те, де знаходиться хостес-станц0я, який у них касовий апарат, де розташована кухня, двер0, що в не╖ в0дчиняються, як вигляда" дошка Da0ly Spec0al, ск0льки там було сервер0в 0 автобус0в - 0 якщо вони виглядали так, н0би розмовляли англ0йською як першою, другою чи третьою мовою. Або не говорив взагал0. Де збер0галися продукти. Велик0 банки томатний соус стояв, складений б0ля задньо╖ ст0нки. Чи були вони порожн0ми та лише декоративними?

Н0к знав, що йому потр0бно багато д0знатися про ресторанний б0знес. I все-таки в0н в0дчував задоволення в0д тако╖ перспективи. В0н дуже спод0вався, що В0ттор0о Джера прийме його пропозиц0ю.

Фредд0 поплескав Н0ка по руц0 й направив його до каб0нки позаду, де сид0в худорлявий хлопець у джинсах 0 чорн0й футболц0 п0д коричневим спортивним плащем, попиваючи з пляшки "Сем Адамс". В0н не використовував матове скло, яке принесла оф0ц0антка, а порожня чашка п0тн0ла.

"Стен. Я Фредд0".

"Йой".

"Це Н0к".

Потиснули руки, 0 Н0к с0в навпроти Вона, у якого було густе чорне волосся, яке можна було б помити шампунем 0 п0дстригти. Його права долоня, яку Н0к в0дчув на заст0бц0, була мозолястою. Ц0каво, яка його робота. Костечки червон0. Можливо, боксував; у нього для цього були м"язи. Н0к пол0цейський зробив так0 спостереження. Ув"язнений Н0к теж мав. В0н не збирався придушувати 0нстинкт тепер, коли в0н н0 те, н0 0нше.

Н0к п0д0йшов до нього, щоб Фредд0 м0г при"днатися до нього з0 свого боку каб0нки. Але Фредд0 сказав: "Мен0 потр0бно подзвонити. Бути п'ять, десять хвилин. Залиште себе, хлопц0".

"Ти зна"ш, що хочеш ╖сти?" Н0к подзвонив.

"Мен0 байдуже. Бургер. Ви, хлопц0, замовляйте. Не чекай мене". В0н д0став св0й телефон 0 п0шов до передньо╖ частини ресторану, набираючи номер. В0н усм0хнувся, починаючи розмову з людиною, яка п0дняла трубку. Деяк0 люди робили це, посм0халися або хмурилися п0д час розмови, хоча хлопець на 0ншому к0нц0 л0н0╖ ╖х не бачив.

- Отже, ви з Фредд0 повернулися в минуле? Фон читав меню, наче пот0м буде тест.

"Школа."

"Школа." Голос Вона натякав, що це марна трата часу. "Ти водиш машини, Н0ку?"

"Я... Ви ма"те на уваз0 як роботу?"

см0х "Н0, ти просто водиш машини?"

"Я можу водити. У мене його нема"".

"Так?"

"Справд0".

Фон знову засм0явся, наче це було найсм0шн0ше в св0т0.

"Як0 у вас колеса?" - спитав Н0к.

"Ой, будь що". I Вон повернувся до меню.

Н0к теж переглянув його, думаючи, що було б найшвидше замовити. В0н хот0в, щоб це швидше зак0нчилося. В0н не був химерною особист0стю. Ну частково так 0 було. Здеб0льшого Н0к п0дказував йому, що, незважаючи на те, що показало домашн" завдання Фредд0, Фон м0г бути пов"язаним чи тим, на кого в0н працював, 0 один або обидва могли мати записи. Це була заборонена для польот0в зона для Н0ка, порушення умовно-дострокового зв0льнення. В0н не хот0в запитувати Фона, тому що, якби в0дпов0дь була так, в0н би знав напевно. В0н хот0в сказати сво"му пол0цейському, що н0чого не знав.

Найкраще отримати 0нформац0ю про Джея та Ненс0, купити хлопцев0 найкращий стейк у меню та замовкнути, щоб в0н з"╖в його якомога швидше. Тод0 геть до б0са.

Але нав0ть у так0й терм0новост0 0снували ритуали, яких, звичайно, потр0бно було дотримуватися. Чолов0ки балакали про спорт, про сус0дство, про б0знес 0 нав0ть про кляту погоду. Фон продовжував см0ятися над тим, над чим см0ятися не було сенсу. "Там, де був Лицарський соц0альний клуб, височ0" багатоповерх0вка. Ти в це в0риш, синку?"

Це було варте yuk або двох.

Н0к перехопив погляд оф0ц0антки, 0 вона п0д0йшла. "Ми готов0".

Фон замовив на початок салат, додаткову заправку "Тисяча остров0в" 0 курку з пармезаном.

Н0к отримав бургер. "Р0дко".

Фон подивився на нього з усм0шкою здивування. "Ти не хвилю"шся, хробаки та лайно?"

Н0к, м0цно стискаючи терп0ння, сказав: "Я не хвилююся".

"Як хочеш".

"Без картопл0 фр0", - сказав Н0к.

Фон кл0пав очима й в0дсахнувся. "Ти б0са божев0льний. Вони тут чудов0, найкращ0. Я маю на уваз0, найкращий".

"Тод0 я в0зьму ╖х", - сказав Н0к.

"Ти не пошкоду"ш, сину. Принес0ть йому також салат. Йому потр0бен салат. Така ж одяг". Посм0хнувшись, в0н повернувся до Н0ка. "Вони роблять тут сво". Ви можете назвати його Двотисячний остр0в, в0н такий гарний".

Н0к холодно посм0хнувся у в0дпов0дь 0 наказав те саме Фредд0. "Два пива".

"А я, доповни ╖╖, Люс0", - сказав Фон, хлюпаючи пивом, хоча на табличц0 з 0менем ж0нки було написано "Кармелла" . Не посм0хаючись, вона повернулася й п0шла.

Н0к сказав: "Дякую, що зробили це".

"М0й бос винен Фредд0. Ви пом0тили?" Голос Вона понизився. "В0н схожий на жабу?"

"Н0коли не робив, н0".

"В0н робить. Ну, радий допомогти. Т0льки я не знаю, наск0льки це буде корисно".

"Ти зна"ш Фланн0гана?"

"Минулого м0сяця я дещо працював тут. Ти зручний?"

"Дещо. Я вм0ю робити електрику. Сантехн0ка".

"Сантехн0ка?" см0х "Я ставлюсь, як ублюдок. Я зн0мав кадри там, у Фланн0гана. Старий Фланн0ган дав мен0 бонус. Досить мило. Сказав, що це найкраще кадрування, яке в0н коли-небудь бачив. У всякому раз0, я почав там зависати. Я познайомився з деякими людьми, барменами, персоналом". Зараз Фон не потрудився стишити голос. "З ними все гаразд. Вони ми, ти зна"ш. Не з 0нших кра╖н, як ви бачите в багатьох м0сцях". Кивок у б0к Люс0/Кармелли.

Н0ка охопило бажання помити руки.

"Я знав там людей, я казав. Людям подоба"ться сп0лкуватися з0 мною. Я отримав дар болтливост0. Отримав це в0д батька. Тож я запитав, склад0ть два 0 два разом. Про те, про що запитував Фредд0. I склад0ть цей список, можливо, це той хлопець, якого ви шука"те. Група хлопц0в на 0м"я Дж. Н0чого про Ненс0. Але вс0 вони мають сучок, з якими одружен0 або трахаються. Ха, або обидва. Тут". В0н покопався в кишен0, щоб д0стати клаптик паперу, в0дтягнувши п0джак.

О, Господи Iсусе. Н0к справд0 ахнув.

Фон н0с.

Н0к побачив дерев"яну ручку чогось маленького. Напевно трохи .38.

Чолов0че, це було погано. Фредд0 сказав, що в нього не буде рушниц0.

Можливо, Фон забув. Або збрехав.

Н0к узяв брудний аркуш млявого паперу.

"З тобою все гаразд, сину?"

Н0к не м0г н0чого сказати. В0н озирнувся. Н0хто б0льше не бачив цього твору.

"Так. Не ╖в ц0лий день. Я голодний."

"Ага, ну ось 0 почало". Салати прибули, обидва полит0 заправкою. Н0якого апетиту.

Фон поглянув на Н0ка й сказав гучним голосом, дуже голосно: "Що таке слово з чотирьох л0тер, яке зак0нчу"ться на К 0 означа" статевий акт?"

Кармелла чула; Н0к знав, що цей жарт ╖й на користь.

Н0к сказав: "Я не знаю".

"А як ти, Люс0?" - запитав Фон оф0ц0антку, яка почервон0ла. В0н зарев0в: "Ха! В0дпов0дь - "розмова"! Зрозум0в?"

Вона кивнула й чемно засм0ялася.

Н0к почав швидко жувати. Затамований подих.

"Полегше, сину. Ти задихнешся до смерт0... Бачиш це? Вона не зрозум0ла . Вона не знала, що "статевий акт" також означа" "розмова". Ось про що я з ними говорю ".

Господи, я сиджу навпроти людини з п0столетом. Н0, 0д0от з рушницею.

Не залиша"ться н0чого робити, т0льки спод0ватися на краще.

Н0к з"╖в к0лька огидних виделок, переглядаючи 0мена, як0 прин0с йому Фон. Джек0, Джон, Джонн0. Всього було десять.

"Не дуже короткий список", - сказав Фон, жуючи. Трохи заправки вилет0ло на ст0л.

"Н0, чолов0че. Це добре. Ц0нуйте це". Iмена та деяк0 адреси, деяк0 п0дпри"мства. Н0чого не вискочило. Йому доведеться робити б0льше домашнього завдання, але в0н майже вважав, що йому доведеться.

Фон продовжив: "З0 сл0в мо╖х хлопц0в - 0 д0вчат - ц0 чуваки дещо зависають у Флан0гана. Або звик. Вони вс0 якось мовчать про те, що вони роблять. Ви розум0"те, що я кажу. Спок0йно. Зрозум0в?"

"Чудово. Звичайно.

Б0льше салату, злегка.

Фон сказав: "Ти - голодний сучий син". Це моторошне хихикання.

"Так, як я сказав". Жу", ковта", намагаючись не блювати. I клятий гамбургер на шляху.

Н0к поклав список у кишеню джинс0в.

I ось тод0 в0н побачив постать надвор0.

Хлопець у костюм0, який не дуже сид0в. С0рий. Синя сорочка, ком0р на гудзиках 0 краватка. ╥жачок. В0н проходив повз ресторан, дивився всередину з нейтральним виразом обличчя. В0н зупинився, примружився 0 нахилився вперед, вдивляючись у в0кно.

Н0... ой, н0... Будь ласка.

Н0к дивився на св0й салат.

Ще одне прохання.

Ще одна молитва.

На нього не в0дпов0ли.

Двер0 до ресторану в0дчинилися й зачинилися, 0 в0н в0дчув, н0би чув, як великий чолов0к пробира"ться до каб0нки. Прямо на них.

лайно

Неважливо, глянув Н0к на новачка чи н0; в0н прямував до двох чолов0к0в. В0н вир0шив, що, мабуть, краще глянути в його б0к - це виглядатиме менш винуватим. В0н зробив це зараз 0 вивчив обличчя, збер0гаючи сво" обличчя якомога беземоц0йн0ше. В0н не м0г назвати 0м'я. Не те щоб це мало значення. В0н знав, чим цей хлопець заробля" на життя.

"Ну, якщо це не м0й старий приятель, Н0к Карелл0".

В0н кивнув.

Фон оглянув його.

"Що ти до б0са збира"шся, Н0к? Вони випустили твою дупу з системи, чи не так? Що сталося? Ти перестав робити м0нети охоронцям сво╖ми гарненькими губами".

Фон проковтнув св0й величезний шматок салату 0 сказав: "В0д0йди, мудаку. Ми..."

Золотий щит пол0ц0╖ Нью-Йорка зупинився приблизно за фут в0д обличчя Вона. "Робити що ?"

Фон, якому загрожуватиме обов"язковий р0к ув"язнення за зброю якщо в0н не мав попереднього, замовк 0 знову поглянув на св0й салат. "Вибач, чувак, я не знав. Ти просто розбива"ш його голову. Що означа" випустити його з системи?"

Фон знав би, звичайно. В0н просто хот0в надути св0й обер0г невинност0.

Але детектив В0нс Калл - Н0к отримав таке 0м"я - в0двернувся в0д Вона до його улюблено╖ жертви. - Отже, ви мен0 не в0дпов0ли. Що ти тут робиш, Н0к0 Бой?"

"Давай, В0нсе. Дай мен0 перерву-"

"Або я м0г би дати вам трет0й шанс в0дпов0сти на запитання".

"Об0дати з другом".

"Ваш PO зна" про це?"

Н0к знизав плечима. "Якщо в0н запита", я скажу йому все, що в0н хоче знати. Я завжди так роблю. Це просто вечеря. Чому ти тр0па"ш мен0 дупу?"

"Ви в0дновлю"те зв"язок з0 сво╖ми друзями?"

"Слухай, я н0кого не турбую. Я в0дпрацював св0й час. Тепер я законний".

"Н0, поган0 пол0цейськ0 н0коли не бувають законними. Раз погано, завжди погано. Як пов0я. Вона може кинути б0знес, але вона завжди буде кимось, хто отриму" члени в дупу за грош0. Маю рац0ю?"

"Я просто хочу влаштуватися на роботу, щось робити, продовжувати сво" життя".

"Як там хлопець, якого ти збив, Н0к, за якого тебе сп0ймали? Я чув, що у нього пошкодження мозку чи щось таке".

"Давай, будь ласка". Н0к не збирався виголошувати Каллу промову "Я невинний". Такий щит н0коли б не пов0рив у це, 0 це т0льки ще б0льше розлютило б його.

Калл повернувся до Вона, який зосередився - надто багато - на сво"му салат0.

"А хто тут тв0й маленький друг? Як вас звати?"

Фон ковтнув, виглядаючи винним, як гр0х. "Джимм0 Шейл".

"Чим ти заробля"ш на життя, Джимм0?"

"Ви можете запитати мене про це?"

"Я можу вас запитати, до чого ви билися вноч0. Я можу запитати вас, де ваш хлопець любить, щоб ви його поц0лували. Я можу запитати..."

"Генп0дряд 0 буд0вництво".

"Для кого?"

"Купа компан0й".

"Б0льш0сть хлопц0в, яких я запитую, дають мен0 пряму в0дпов0дь. Кажуть, Helmsley або Franklyn Development. Ви кажете, що купа людей".

"Ну, оф0цер..."

"Детектив".

Фон в0дкинувся назад 0 холодно дивився вгору, з його очей випливало ставлення. "Ну, оф0цер-детективе, справа в тому, що я працюю на багатьох людей. Тому що я добре справляюся з0 сво"ю роботою 0 багато людей хочуть мене. I я не дуже щасливий в0д того, як ти з0 мною розмовля"ш".

"Справд0? I чому тво" щастя ма" значення, Джимм0?"

Н0к думав, що найг0рше, що могло трапитися, це те, що пол0цейський знайде рушницю Вона, заарешту" його, а тод0 до Н0кового ПП д0йдуть в0домост0 про те, що вони були разом, 0 буде слухання, 0 Н0к ц0лком м0г отримати сво" дупу в0дкинули всередину за порушення. Але був ще г0рший крок: Фон вир0шив би, що Калл заштовхнув його занадто далеко, 0 вдарив би його п0столетом або нав0ть випустив п"ять тупих патрон0в кал0бру .38 у т0ло детектива-мудака. Н0, чотири в його т0ло 0 один в обличчя, на всякий випадок, якщо в0н був у жилет0.

Н0к спробував: "Слухай, В0нсе, давай просто знизимо це, гаразд? Я..."

"Замовкни, Карелл0". Нахилившись до фон. "Ти, мудак. Дай мен0 посв0дчення особи".

"Посв0дчення особи. ID. Звичайно. Фон 0з дивною посм0шкою на обличч0 витер товст0 губи серветкою й поклав ╖╖ соб0 на кол0на. Тод0 в0н почав тягнутися до кишен0. "Я покажу тоб0 якесь довбане посв0дчення".

Так, в0н збирався за рушницею. Калл був мертвий.

I Н0к теж.

В0н оц0нював кути. З глибини будки в0н не м0г стрибнути вперед 0 вирвати рушницю з руки Вона. Якби в0н крикнув Каллу, що Фон озбро"ний, той би визнав, що знав.

Фон почав п0дн0матися, тримаючи руку б0ля шматка.

Але саме тод0 з пояса Калла пролунав хрипкий голос.

"Вс0 п0дрозд0ли. Десята тридцять. Трива" викрадення автомоб0ля. Four One E0ght Fourth Avenue, Bay R0dge. Дво" чорношк0рих чолов0к0в рок0в двадцяти, ймов0рно, озбро"н0. Ср0бна Тойота. П0зня модель. Нараз0 нема" тег0в".

"Черт". Пол0цейський дивився у в0кно. Адреса була практично через дорогу.

В0н висмикнув рад0о з пояса. "Детектив с0м в0с0м с0м п'ять. На сцен0 десята тридцять. Bay R0dge. Над0слати резервну коп0ю. К."

"Роджер с0м в0с0м с0м п'ять. Два RMP в дороз0. ETA чотири хвилини. К."

Н0к втратив решту передач0. Детектив вийшов на вулицю з0 збро"ю в руках. В0н штовхнув двер0, повернув л0воруч 0 зник з очей.

Фредд0, опустивши голову, ув0йшов до того, як двер0 зачинилися. В0н кинувся до них. "Давай, хлопц0. Забирайся. Зараз!" В0н кинув на ст0л дв0 двадцятки. Фон вискочив 0з каб0нки, Н0к позаду нього, 0 вони п0шли за Фредд0 через кухню та через задн0 двер0 в гострий, завалений см0ттям провулок.

"Сюди."

Н0к сказав Фредд0: "Ти викликав це? Ви це зробили?"

"Треба було щось зробити . Не виглядало добре, що б там не було. Але ми повинн0 рухатися. Приблизно через п"ять хвилин в0н д0зна"ться, що це була фальшивка".

"Вони вистежать вас", - сказав Фон.

"Пальник. Господи, ти дума"ш, що я народився вчора?"

Вони зайшли на задн0й дв0р 0 продовжували рухатися на зах0д. Фредд0 сказав: "Шукайте циганське такс0. Не дозований, циган. Що сталося?"

"Щит уп0знав мене", - сказав Н0к. "Висловився мен0 трохи. Було б добре... Т0льки, т0льки наш хлопчик тут ма" шматочок".

"Так, що?" Фон захищався.

Фредд0 обернувся на нього, розлючений. " Що? Я сказав Арту: Жодно╖ збро╖. Крапка. М0й чолов0к тут щойно вийшов".

"Арт мен0 н0чого не сказав. Не знаю. Я зустр0в якогось незнайомця в Р0дж0. Я не тупий."

"Ну, ти достатньо дурний, щоб отримати обов"язковий р0к у R0kers за цей шматок. Як тоб0 це сподобалось?"

"Гаразд, добре".

"В0н д0знався ваше 0м'я?" - запитав Фредд0 Фона.

- Н0, - сказав Н0к. "Але в0н повернеться, подивиться. I в0н ма" тв0й опис, Вон. I в0н мене зна". В0дмовтеся в0д шматка. I я маю на уваз0 зараз. У вод0."

"Ц0 реч0 коштують грошей".

Фредд0 сказав: "Н0. я тоб0 не в0рю Дай це мен0. Я зроблю це сам".

"Людина..."

"Хочеш, я подзвоню Арту?"

"Черт". В0н в0ддав п0столет, який Фредд0 взяв у пачку серветки.

"Холодно?" - запитав Фредд0.

"Так, так, неможливо в0дстежити".

Фредд0 запитав: "У тебе " список, Н0ку?"

"Так".

Фредд0 сказав: "Дякую за це, Воне. Але тепер роз0йд0ться".

"Я не отримав ╖жу".

"Iсус".

Фон скривився й п0шов темним тротуаром.

"Я йду в затоку, позбудься цього". Фредд0 постукав по кишен0.

"Дякую, чувак... Ти найкращий".

"Список вигляда" добре?"

"Це щось. Хороший початок. Мен0 просто доведеться трохи б0льше зайнятися детективною роботою".

- До б0са, ти був детективом. Шматок пирога."

"Дякую, Фредд0. Чолов0че, я тоб0 винен. Великий". Ледь пом0тна посм0шка.

Фредд0 торкнувся свого чола, нап0вв0ддавши честь, а пот0м попрямував на зах0д, до берега, де мав нац0лити рушницю на Норроуз. Через к0лька хвилин Н0к знайшов циганський кеб; ╖х було б0льше у зовн0шн0х районах, оск0льки такс0-медальйони було важче знайти. В0н вмостився на сид0нн0 й глибоко вдихнув. Пот0м його телефон загуд0в, 0 в0н запан0кував, подумавши, що детектив 0з ресторану стежить за ним 0 хоче, щоб в0н при╖хав у центр м0ста. Але в0н подивився на 0дентиф0катор абонента.

В0дчув туп0т у живот0, все гаразд. Хоча зовс0м 0нший, н0ж той, який в0н щойно пережив.

В0н в0дпов0в.

"Амел0я. Прив0т."


РОЗДIЛ 36

Райм 0 Арчер сид0ли на сво╖х кр0слах перед ком0с0ями для доказ0в. Вони були сам0.

Припущення, здогади, припущення тривали к0лька годин - к0лька надзвичайно непродуктивних годин - перш н0ж команда припинила роботу на н0ч. Пуласк0 та Купер зникли. Сакс був у коридор0 й телефонував. ╥╖ голос був низьким, 0 йому стало ц0каво, з ким вона розмовля". ╥╖ обличчя виглядало серйозним. Iнцидент з0 стр0ляниною в торговому центр0, здавалося, вир0шився в основному на ╖╖ користь. Що ще може бути?

Вона зак0нчила розмову й п0шла назад у в0тальню, н0чого не розпов0даючи про розмову. Вона не зняла св0й Глок - знову залишилася б у Брукл0н0. Сакс стягнула з гачка куртку.

"Краще йди".

Вона глянула на Арчера, пот0м знову на Райма 0, здавалося, збиралася щось сказати.

Райм зв0в брову. Екв0валент мовчазно╖ людини, яким в0н був, кажучи: "Поговори з0 мною. Що це?"

Момент дебат0в у Sachs. Тод0 вона в0дмовилася, схопила сумочку, перекинула ╖╖ на плече й кивнула на прощання. "Я повернуся ран0ше".

"Побачимось."

"Н0ч, Амел0"", - сказав Арчер.

"Н0ч".

Сакс зайшов у коридор, 0 Райм почув, як вх0дн0 двер0 в0дчинилися й зачинилися.

В0н повернувся до Арчера. Вона заснула? ╥╖ оч0 були закрит0. Пот0м вони в0дчинилися.

Вона сказала: "Непри"мно".

Дивлячись на дошку. "Так. В0льн0 к0нц0. ╥х дуже багато. Ця загадка не така проста".

"Ви це зрозум0ли? Наш?"

"Буква "е"."

"Ти не зраджував? Н0, не зробиш. Ви науковець. Процес " найважлив0шою частиною вир0шення проблеми. В0дпов0дь майже другорядна".

Це було правдою.

Вона додала: "Але я не говорю про справу. Загалом розчарування".

Вона мала на уваз0 життя 0нвал0да. I вона мала рац0ю. Усе займа" б0льше часу, люди ставляться до вас як до домашн0х тварин чи д0тей, у житт0 " ст0льки недоступного - у вс0х сенсах, б0льше, н0ж просто друг0 поверхи та туалети: кохання, дружба, кар""ра, для яко╖ 0накше ви були б 0деальними. Цей список можна продовжувати неск0нченно.

Незадовго до цього в0н пом0тив, як вона бореться з телефоном, намагаючись подзвонити братов0, щоб той п0дв0з назад до його квартири. Пристр0й був ув0мкнений через динам0к, але не розп0знав ╖╖ команди. Вона здалася й скористалася контролером правою рукою, сердито вводячи цифри. ╥╖ кельтський браслет, що брязка" кожною цифрою. Поки вона пройшла, ╖╖ щелепа тремт0ла.

"Ти потрапля"ш у ритм", - сказав в0н. "I ви вчитеся, ви плану"те наперед, ви берете маршрут, де ви м0н0м0зу"те розчарування. Вам не потр0бно ставити соб0 непотр0бних труднощ0в. Б0льш0сть магазин0в доступн0, але ви д0зна"теся, як0 з них мають вузьк0 проходи та виступаюч0 торц0, 0 уника"те ╖х. Так0 реч0".

"Багато чому треба навчитися", - сказала вона. Тод0 здавалося, що ця тема незручна. "О, Л0нкольн. Ви гра"те в шахи".

"Я зробив. Давно не було. Як ти д0знався?" У нього не було ф0зичних шах0в. Коли в0н грав, то робив це онлайн.

"У вас " книга Вуковича".

Мистецтво атаки. В0н глянув на книжкову полицю. Том був у дальньому к0нц0, де збер0галися особист0, а не судово-медичн0 книги. В0н сам не м0г прочитати зв0дси кор0нець. Але в0н пригадав, що з0р 0 н0гт0 були одними з ╖╖ сильних стор0н, даних Богом.

Вона сказала: "Коли ми були разом, ми з колишн0м досить багато грали. Ми займалися кульовими шахами. Це р0зновид швидких шах0в. Кожен гравець ма" дв0 хвилини, щоб зробити х0д".

"За х0д?"

"Н0, усю гру, в0д першого ходу до останнього".

Ну, вона була прихильницею езотерично╖ форми шах0в, а також була володаркою загадок. Не кажучи вже про ╖╖ шлях до б0са хорошого крим0нал0ста. Rhyme не м0г шукати ц0кав0шого 0нтерна.

"Я н0коли не грав у це. Мен0 подоба"ться час для розробки стратег0╖". В0н пропустив гру. Не було з ким гратися. У Тома не було часу. У Сакса не було терп0ння.

- продовжив Арчер. "Ми також грали у вар0ант з обмеженим ходом. Наша мета полягала в тому, щоб перемогти за двадцять п"ять ход0в або менше. Якщо ми цього не зробили, ми обидва програли. Скажи, якщо ти захочеш якось пограти... Я не знаю н0кого, хто б це справд0 захоплювався".

"Може бути. Колись". В0н дивився на таблиц0 доказ0в.

"Мого брата не буде тут приблизно хвилин п"ятнадцять".

"Я це чув".

"Отже, - сказала Арчер, у ╖╖ голос0 пролунав сором"язливий звук, - я не можу тримати за спиною два шматки, щоб ти вибрав чорне чи б0ле. Але я не буду хитрувати: я думаю про число в0д першого до десятого. Парне чи непарне?"

Райм подивився на не╖, спершу не зрозум0вши. "О, я не грав багато рок0в. У будь-якому випадку в мене нема" дошки".

"Кому потр0бна дошка? Ти не можеш соб0 уявити?"

"Ви гра"те в голов0?"

"Звичайно."

Ну... В0н трохи помовчав.

Вона наполягала. "Четний чи непарний?"

"Дивно".

"Вже сьома. Ви виграли у в0ртуальному жеребкуванн0".

Райм сказав: "Я в0зьму б0лий".

"Добре. Я в0ддаю перевагу захисту... Мен0 подоба"ться якомога б0льше д0знаватися про суперника. Перш н0ж я ╖х роз0б"ю".

Золотий кельтський браслет брязкнув на диспетчер0, коли ╖╖ пальц0 наблизилися до його кр0сла й повернулися до нього на в0дстан0 приблизно трьох фут0в.

В0н запитав: "Нема" обмежень у час0, ви сказали".

"Нема". Але гра ма" завершитися матом або н0чи"ю - у цьому випадку виграють чорн0 - за двадцять п"ять ход0в або менше. Iнакше..."

"Ми обидва програ"мо".

"Ми обидва програ"мо. Тепер, - вона заплющила оч0, - я бачу дошку. Ти?"

Райм якусь мить продовжував дивитися на ╖╖ обличчя - веснянки, вузьк0 брови, ледь пом0тну посм0шку.

Вона в0дкрила оч0. В0н швидко в0дв0в погляд 0 закрив св0й, заклавши голову назад у решту. Повн0стю завантажена шахова дошка була такою ж чистою, як Центральний парк у св0жий весняний день, як сьогодн0. В0н на мить замислився. "П0шак E2 на e4".


Арчер сказав: "Чорний п0шак в0д e7 до e5".

Уявна рима:


В0н в0дпов0в: "Лицар б0лого короля на f3".


Лучник: "Лицар чорно╖ королеви до c6. Ви це ч0тко бачите?"

"Так."


Ну, вона, звичайно, була агресивною. Р0ма була задоволена. Жодно╖ невизначеност0. Жодного п0дгину чи стрижки. В0н сказав: "Слон б0лого короля до c4".


Арчер р0зко сказав: "Лицар чорно╖ королеви на d4".


╥╖ конь тепер сид0в м0ж слоном 0 п0шаком Райма.

Ск0льки ход0в вони зробили? - дивувався в0н.

"Ш0сть ход0в", - сказав Арчер, несв0домо в0дпов0даючи на його запитання.

В0н сказав: "Лицар б0лого короля бере чорного п0шака на e5".


"Ах, так, так". Пот0м Арчер сказав: "Чорна ферзь до g5". Виведення ╖╖ найпотужн0шо╖ ф0гури в середину поля. Вразливий. Райму захот0лося в0дкрити оч0 й побачити ╖╖ вираз. В0н обрав концентрац0ю.


Райм побачив можлив0сть. "Лицар б0лого короля бере чорного п0шака на f7". У положенн0 взяти ╖╖ туру. I в безпец0 в0д свого короля, тому що ф0гуру охороняв його "пископ.


"Чорний ферзь бере б0лого п0шака на g2".


Райм насупився. Йому довелося б в0дмовитися в0д сво"╖ тактики у верхньому правому кут0 дошки. ╥╖ зухвал0 рухи перенесли атаку на його р0дну територ0ю - б0льш0сть його ф0гур нав0ть не були в гр0.

В0н сказав: "Турда б0лого короля на f1".


Жвавий голос Арчера сказав: "Чорний ферзь бере б0лого п0шака на e4. Перев0рити".


З закритими очима Райм ч0тко бачив, куди це йде. В0н засм0явся. I сказав те, що мав: "Слон б0лого короля до e2, щоб заблокувати чек".


I не було здивування, коли Джуль"тта Арчер сказала: "Лицар чорно╖ королеви на f3. Мат".


Райм вивчав дошку, закладену в його пам"ят0. "Чотирнадцять ход0в, я думаю".

"Це в0рно", - п0дтвердив Арчер.

"Це рекорд?"

"О н0. Я виграв у дев'яти. М0й колишн0й у в0с0м".

"Гра була елегантною". Л0нкольн Райм був невдахою, милосердним на поверхн0, але сповненим суц0ло╖ р0шучост0 не бути ним знову. "Незабаром реванш?"

П0сля того, як в0н потренувався.

"Люблю."

"Але зараз бар в0дкрито! Том!"

Вона засм0ялася. "Ви навча"те мене крим0нал0стиц0. Ти вчиш мене, як бути продуктивним придурком. Але я думаю, що ти також навча"ш мене деяких поганих звичок. Я пройду".

- Ти не за кермом, - сказав Райм. "Ну, не зовс0м". Кивок на двигун Storm Arrow, який м0г рухати ╖╖ тротуаром з0 швидк0стю с0м миль/год.

"У будь-якому випадку краще збер0гати ясну голову. Сьогодн0 ввечер0 я побачу свого сина".

Том налив Райму "Гленморандж0" й глянув на Арчер, яка похитала головою. У двер0 гуд0в дзв0нок. Це був брат Арчера, який, коли Том проводив його до в0тальн0, весело прив0тав ╖х. В0н здавався хорошим хлопцем. "Товариш" було словом, яке п0дходило. Райм не хот0в би проводити з ним багато часу, але в0н здавався скелею, яка знадобилася б його сестр0, щоб з0ткнутися з життям квадроцикла.

Вона повернула до арки. "Я повернусь завтра ран0ше", - сказала вона, повторюючи прощання Сакса.

В0н кивнув.

Вона ви╖хала за двер0, ╖╖ брат позаду.

Двер0 зачинилися. Райм раптом в0дчув надзвичайну тишу в к0мнат0. В0н мав ц0каве в0дчуття. Слово, яке прийшло йому в голову, "пустота".

Том повернувся на кухню. Звук металу об метал, дерева об керам0ку, каструль, що наповнювали воду, долинав зв0дти до в0тальн0. Але не чути людських голос0в. Як незвично для нього, Райму було байдуже до цього прояву самотност0.

Ковток скотчу. Райм в0дчув запах часнику, м"яса й аромат роз0гр0того вермуту.

Ще щось теж. Ароматний запах. Привабливий, вт0шний. Ах, духи Сакса.

Але пот0м в0н згадав, що вона не була одягнена - нав0що давати злочинцев0 п0дказку про ваше м0сце в потенц0йн0й перестр0лц0? Н0, аромат, звичайно, мав би бути таким, як усе, що Джуль"тт Арчер одягла того дня.

- Об0д подано, - сказав Том.

"Я йду", - сказав Райм 0 вийшов 0з в0тальн0, наказавши диспетчеру вимкнути св0тло. Йому було ц0каво, чи в систему осв0тлення з голосовим керуванням у м0ському будинку вбудовано DataW0se5000.


РОЗДIЛ 37

Просто швидкий".

"Любий, н0".

╥╖ чолов0к наполягав: "Двадцять хвилин. Арн0 сказав, що ма" новий скотч. З острова Скай. Н0коли про це ран0ше не чув".

Якщо був скотч, з яким Генр0 був незнайомий, це, мабуть, було щось.

Вони зак0нчили вечерю, Дж0нн0 була здивована тим, що в0н зробив ╖й компл0мент за куряче фрикасе (хоча там було : "Минулого разу добре виправляли, люба"), 0 вона мила посуд.

"Ти йди", - сказала йому Дж0нн0.

"Керол хот0ла, щоб ти теж прийшов. Вони починають думати, що вони вам не подобаються".

"Н0, - подумала Дж0нн0. У той час як вона та Генр0 були пересаджен0 до Верхнього Iст-Сайду, Арн0 та Керол були природними продуктами знесиленого району. Вона знайшла цих сус0д0в у коридор0 зарозум0лими та претенз0йними.

"Я справд0 не хочу. Я маю тут прибрати. ╢ той проект для роботи".

"Всього тридцять, сорок п'ять хвилин".

Подво╖ти те, що було хвилину тому.

Звичайно, це було щось б0льше, н0ж сус0дський в0зит. Арн0 очолював невеликий технолог0чний стартап, 0 Генр0 хот0в, щоб в0н був кл0"нтом для сво"╖ юридично╖ ф0рми. ╥╖ чолов0к не з0знався в цьому, але це було очевидно для не╖. Вона також знала, що йому подобалося, щоб Дж0нн0 супроводжувала його, коли в0н намагався завоювати таких людей, як Арн0 - 0 не тому, що вона розумна й весела, а через те, що вона випадково почула, як в0н одного разу сказав колез0-адвокату, коли в0н цього не зробив. знаю, що вона була поруч: "Подив0ться правд0 в оч0, потенц0йний кл0"нт на меж0, з ким в0н збира"ться п0дписати? Партнер 0з дружиною, яку в0н може фантазувати про трахання".

Абсолютно останн", що Дж0нн0 хот0ла зробити, це п0ти випити з Бассетами. В0н, мабуть, змусить ╖╖ спробувати скотч, який, хоч 0 дорогий, був для не╖ на смак миючим посудом.

"Але ми щойно затримали Труд0". Двор0чна дитина може неспок0йно спати, 0 0нод0 неможливо змусити його заснути в розумну годину. Сьогодн0 ввечер0 ц0ль о 7 вечора була простою.

"У нас " няня".

"Але все ж ти зна"ш, що я не люблю ╖╖ залишати".

"Сорок п'ять хвилин, година. Просто сказати прив0т. Сьорбн0ть трохи в0ск0. Чи зна"те ви про правопис. В0ск0 з л0терою "е" - це бурбон. Iрландський теж. Без нього скотч. Хто це придумав?"

Генр0 був о-як гарний у в0дбитт0.

"Справд0, ми не можемо взяти перепустку, люба?"

"Н0", - сказав Генр0 з п0ском у голос0. "Я сказав ╖м так. Так. Iд0ть 0 накиньте щось на себе".

- Це просто напо╖, - сказала Дж0нн0. Поглянувши на ╖╖ джинси та св0тшот. Пот0м усв0домила, що вона прогнулася.

Генр0 повернув до не╖ сво" гарне обличчя (так, так, вони були 0деальною парою). "Ах, для мене, мила? Будь ласка Ця маленька блакитна р0ч".

Готь". р0ч.

В0н спокусливо п0дморгнув ╖й. "Ви зна"те, що мен0 це подоба"ться".

Дж0нн0 зайшла в спальню й переодягнулася, подивилася на ╖хню доньку, що все ще спала, янгола з золотистими локонами волосся, а пот0м мовчки п0д0йшла до в0кна, яке виходило на тиху вуличку, одним поверхом нижче. Переконалася, що в0кно зачинене - хоча вона перев0рила це ран0ше - 0 насунула штори. Ц0каво, що Труд0 могла прокинутися в0д звуку воркування голуба на п0дв0конн0, але спала б в0д сирени пожежно╖ машини та рев0ння клаксона на перехрест0. Вона хот0ла поц0лувати д0вчину або доторкнутися ╖╖ щоку. Але це може розбудити ╖╖ 0 з0рвати 0мпров0зовану зустр0ч. Генр0 був би не радий.

Зв0сно, якби дитина прокинулася , Дж0нн0 була б приводом не йти.

Так н0?

Але вона не могла цього зробити, використати дочку як п0дступ проти чолов0ка. I все ж вона посм0хнулася сама соб0, подумавши: це був гарний план.

Через п"ять хвилин вони п0днялися в тьмяно осв0тлену залу й подзвонили в двер0 Бассет0в. Двер0 в0дчинилися. Щоки стискали, руки стискали, обм0нювалися при"мностями.

Керол Бассет була в джинсах 0 футболц0. Оч0 Дж0н0 звернулися то до вбрання, то до Генр0, але в0н пропустив промовистий погляд 0 супутню гримасу ╖╖ тонких блискучих губ. Чолов0ки п0д0йшли до бару, де було чар0вне з0лля, 0 - слава богу - Керол, очевидно, згадала, що Дж0нн0 п"" виключно вино, 0 сунула ╖й у руку П0но Гр0. Вони цокнули, сьорбнули й п0шли до в0тальн0, зв0дки частково в0дкривався вид на Центральний парк. (Генр0 був обурений тим, що Бассети, новачки в буд0вл0, вир0шили пере╖хати сюди саме тод0, коли ця квартира зв0льнилася. Генр0 та Дж0нн0 виходили на плеб0йську 81-у вулицю.)

Чолов0ки знову при"дналися до сво╖х товариш0в.

"Дж0нн0, хочеш спробувати?"

"Звичайно, вона буде. Вона любить скотч".

А Palmol0ve - м0й улюблений лейбл. Зразу б0ля Дуза. "Вино вже ". Не хочу псувати враження".

"Ти впевнений?" - сказав Арн0. "Варту" в0с0мсот за пляшку. I це тому, що м0й хлопець домовився з0 мною. I я маю на уваз0 угоду ".

Керол сказала тихим голосом 0з широко розплющеними очима: "В0н купив нам Петруса за тисячу".

Генр0 розсм0явся. "Ти мене обдурю"ш?"

"Я клянуся."

Дж0нн0 пом0тила погляд свого чолов0ка на м0сце на ╖╖ т0л0, де Керол саме це робила. Це була просто футболка, так, але досить облягаюча 0 з тонкого шовку.

Арн0: "Петрус? Це був рай. Я майже прийшов". В0н прикинувся дивитися вражено сво╖ми словами. "Послухайте: ми п0дкупили метрдотеля, щоб той дозволив нам прокрасти його в Романе. Ви зна"те, у них нема" пол0тики закупорки".

- Н0, - сказала Дж0нн0 з удаваним подивом. "Боже м0й."

Арн0 додав: "Я знаю. Такий ресторан".

Пари сид0ли й точилися розмови. Керол запитала про Труд0 та школи, як0 вони запланували для не╖ (не так обурливо, як здавалося, як зрозум0ла Дж0нн0; батьки на Манхеттен0 повинн0 завчасно планувати навчання сво╖х нащадк0в). С0м"я Бассет0в була на к0лька рок0в молодшою - ╖м було близько тридцяти - 0 вони т0льки зараз думали про д0тей.

Керол додала: "Наступного року звучить добре. Для зачаття, я маю на уваз0. Це буде зручний час. Компан0я вводить новий план в0дпустки по ваг0тност0 та пологах. Мен0 про це розпов0в м0й друг з кадр0в. В0н сказав, що не повинен н0чого говорити, але я повинна почекати, щоб заваг0тн0ти". Вона зл0сно засм0ялася. "Це схоже на 0нсайдерську торг0влю!" 0 вивчив обличчя Дж0нн0, щоб перев0рити, чи зрозум0ла вона ризикований жарт.

Взяв його 0 наступав на нього, поки в0н не загинув.

"Треба в0дмовитися в0д вина", - сказала Керол. "Це буде важко".

"Ви не пропустите це. Лише в0с0мнадцять м0сяц0в".

"В0с0мнадцять?" - спитала Керол.

"Грудне вигодовування".

"Ой. що. Добре. Сьогодн0 це не обов"язково, чи не так?"

Чолов0ки розмовляли про б0знес 0 Вашингтон 0 весь час розглядали сво╖ келихи так, наче бурштинова р0дина всередин0 була кров"ю "динорога.

Керол Роуз сказала, що хоче показати новий принт, який вона отримала з0 сво"╖ "улюблено╖" галере╖ в Сохо. Дж0нн0 задумалася: ск0льки в не╖ галерей?

Вони були на п0вдороз0 в0тальн0, коли втрутився чолов0чий голос.

"Прив0т, крих0тко".

Вс0 завмерли. Озираючись навколо.

"Х0ба ти не мила маленька петун0я?"

Баритонов0 слова линули з динам0ка телефону Дж0нн0, який сид0в на журнальному столику. ╥╖ келих впав на п0длогу й розлет0вся на сотню осколк0в, 0 вона кинулася на самсунг.

Арн0 сказав: "Це був не Вотерфорд. Не хвилюйся..."

"Що це?" - запитала Керол, кивнувши на трубку.

Це було те, що Генр0 та Дж0нн0 називали "Няня" - насправд0 найсучасн0ший рад0оняня. М0крофон стояв б0ля л0жечка Труд0 й був достатньо чутливим, щоб вловити дихання та серцебиття дитини.

А також м0г вловити голоси будь-кого в к0мнат0.

"Ти п0деш з0 мною, медовечко. Я знаю когось, хто хоче подарувати тоб0 абсолютно новий д0м".

- скрикнула Дж0нн0.

Вони з Генр0 кинулися до дверей, розчинили ╖х 0 помчали коридором, а за ними Бассети. Генр0 лютував на не╖: "Ти зачинила чортове в0кно?"

"Так Так Так!"

"Спи, крих0тко".

Розум Дж0н0 був закрученим торнадо. Сльози текли, а серце в0брувало в грудях. Вона п0дняла телефон 0 торкнулася VOICE на мон0тор0. Вона кричала в м0крофон - це була двостороння система: "Пол0ц0я тут, сучий сину. Не ч0пай ╖╖. Я вб"ю тебе, якщо ти доторкнешся до не╖".

Пауза, можливо, зловмисник пом0тив мон0тор. В0н засм0явся. " Пол0ц0я? справд0? Я дивлюся у в0кно Труд0 праворуч 0 там не видно пол0цейського. Краще йди. Вибачте, ваша дорогенька все ще др0ма"; Мен0 доведеться попрощатися за не╖. До побачення, мамо. До побачення, тату. "

Дж0нн0 знову скрикнула. Пот0м: "Зараз! зараз! В0дчин0ть двер0!"

Генр0 намацав ключ0, 0 Дж0нн0 вирвала ╖х у нього з руки, в0дштовхнувши його вб0к. Вона в0дчинила двер0 й штовхнула ╖х усередину. Вона п0шла на кухню, щоб схопити перший м"ясний н0ж у блоц0, 0 кинулася до к0мнати доньки, в0дчинила ╖╖ й ув0мкнула верхн" св0тло.

В0д вторгнення Труд0 злегка ворухнулася. Але не прокинувся.

Через мить Генр0 проштовхнувся всередину, 0 вони обидва оглядали маленьку к0мнату. Н0хто. В0кно все ще було замкнене. А в шаф0 було порожньо.

"Але..."

Вона передала чолов0ков0 ножа, п0дняла та схопила дитину.

Арн0 та Керол були в0дразу за ними. На ╖хн0х обличчях з'явилося полегшення, побачивши д0вчинку.

"В0н тут?" - запитала Керол тремтячим голосом, оглядаючись.

Але Арн0, п0дпри"мець у галуз0 високих технолог0й, хитав головою, беручи мон0тор б0ля л0жечка Труд0. "Н0, н0. В0н м0г бути за сто миль зв0дси. В0н зламав сервер". В0н поклав пристр0й назад на ст0л.

- Тож в0н м0г нас тепер почути? - скрикнула Дж0нн0, вимикаючи його.

Арн0 сказав: "Це не завжди розрива" зв"язок". В0н в0дключив його в0д мереж0 та додав: "Люди роблять це лише для того, щоб з тобою возитися. Iнод0, якщо " в0деомон0тор, вони роблять скр0ншоти д0тей або в0део та публ0кують ╖х в Iнтернет0".

"Який недуга це зробив би?"

"Я не знаю, який. Я просто знаю, ск0льки. ╥х багато".

Арн0 запитав: "Ви хочете, щоб я викликав пол0ц0ю?"

- Я подбаю про це, - сказала Дж0нн0. "Просто йди, будь ласка".

Генр0 сказав: "Дорогий, справд0". Поглянувши на сво╖х друз0в.

"Зараз", - кинула вона.

"Звичайно. Дуже шкода, - сказала Керол. Вона об0йняла Дж0нн0 з0 справжньою турботою.

"I, - запропонував Арн0, - не турбуйся про чарку".

П0сля того, як вони п0шли, Дж0нн0 знову взяла н0ж 0, несучи Труд0, яка дос0 др0мала, перев0рила кожну к0мнату, разом з Генр0. Так, ус0 в0кна були зачинен0. Ф0зичного вторгнення не могло бути.

Повернувшись у ╖хню спальню, Дж0нн0 с0ла на л0жко, витирала сльози й люто колискала свою дочку. Вона п0дняла погляд 0 побачила, як ╖╖ чолов0к набира" три номери на сво"му моб0льному.

"Нема"." Вона наполовину п0двелася й взяла його в нього. Натисн0ть "В0дключити".

"Що ти робиш?" - огризнувся в0н.

Вона сказала: "В0н задзвонить за хвилину. Дев'ять один один передзвонить. Ти кажеш ╖м, що вдарив це помилково".

"На б0са, я б це зробив?"

"Якщо я поговорю з ними, ж0нкою, вони подумають, що це прислуга, 0 все одно можуть когось послати. Ви повинн0 сказати ╖м, що це була помилка".

"Ти здур0в?" - лютував Генр0. "Ми хочемо , щоб вони прислали когось. Нас зламали. Цей мудак з0псував нам веч0р".

"Пол0ц0я не почу", що ми залишили нашу доньку одну, щоб п0ти пити дорогий алкоголь 0з двома 0д0отами лише тому, що вам потр0бен новий кл0"нт. Ти справд0 вважа"ш це гарною 0де"ю, Генр0?"

Задзвонив телефон. Нема" 0дентиф0кац0йного номера абонента. Вона передала йому одиницю. Глянула йому в оч0.

В0н з0тхнув. I натисн0ть прийняти виклик. "Прив0т?" - при"мно в0дпов0в в0н. "О, мен0 дуже шкода. Дев'ять один один перший на мо"му швидкому набор0, я натиснув його помилково, телефонуючи мам0. Вона номер два... Так, це Генр0 Саттер..." В0н назвав адресу, мабуть, у в0дпов0дь на 0нше запитання. "Мен0 щиро шкода... Однак я ц0ную вашу таку в0дпов0дь. Надобран0ч."

Дж0нн0 зайшла в дитячу к0мнату Труд0 й одн0"ю рукою потягла за нею л0жечко до к0мнати для гостей. "Я спатиму тут сьогодн0".

"Я думаю, ми повинн0..."

Вона зачинила двер0.

Дж0нн0 поклала доньку в л0жечко, майже - але не зовс0м - усм0хаючись, що д0вчинц0 вдалося проспати хвилювання. Вона стягнула сукню за тисячу долар0в 0 сердито жбурнула ╖╖ в куток к0мнати. Пот0м вона зал0зла в л0жко, не зволоживши обличчя 0 не почистивши зуб0в. Вона вимкнула св0тло, знаючи, що, на в0дм0ну в0д ╖╖ дочки, ц0"╖ ноч0 спати доведеться довго. Якщо взагал0.

Але це було нормально. ╥й було над чим подумати. Найголовн0ше: що вона завтра скаже адвокату, з яким к0лька раз0в говорила про можлив0сть розлучення. До сьогодн0шнього вечора вона вагалася. Завтра вона скаже йому д0яти так швидко, якомога невблаганн0ше й жорсток0ше.


РОЗДIЛ 38

Ви профес0йно, я думаю.

Але 0нод0 ви робите щось для себе. Тому що ти повинен.

Я йду в0д кав"ярн0 Верхнього Iст-Сайду, б0ля квартири Генр0 та В0рджин0╖ Саттер. Я був через дорогу. Це була якась буд0вля, я вам скажу. Не можу уявити життя в такому м0сц0. Не хот0в би, мабуть. Там живуть красив0 люди. Я б не в0тався. Л0гво покупц0в.

Робити реч0 для себе.

Це було досить легко, помстившись Шперу. Я просто сл0дкував за Генр0 додому з Starbucks на Таймс-сквер, де ми з0ткнулися того дня.

Ти вилив би це на мене, це б коштувало тоб0 багато часу, ти, ходячий мерщ0й, мудак. Ця сорочка кошту" дорожче, н0ж ви заробля"те за м0сяць. Я юрист...

Коли я знайшов його адресу, я пор0вняв документи з фотограф0ями DMV. I отримав його посв0дчення. М0стер Генр0 Саттер. Одружений на В0рджин0╖. Я ненадовго потрапив у глухий кут - записи 0нтелектуального анал0зу даних не показали, що вони волод0ють чимось 0з CIR DataW0se5000 всередин0. Але пот0м я заглянув у Фейсбук. Генр0 та Дж0нн0, ╖╖ улюблений н0к, справд0 опубл0кували фотограф0╖ двор0чно╖ Труд0? Дурн0... але добре для мене. Д0ти в м0ст0 р0вн0 рад0онян0. I, так, просте сканування будинку виявило IP-адресу та назву бренду. Тод0 я виконав експлойт рукостискання з мережею запустив Pass Breaker на мо"му планшет0, 0 митт"во я вв0йшов. Слухаючи тихе дихання Труд0 та придумуючи сценар0й для мо"╖ розмови з молодим чолов0ком, який напевно зруйнував душевний спок0й мами й тата на негайний час. майбутн".

(В0дкрива" ц0лий св0т можливостей. Зрештою, я не одружений на 0де╖ DataW0se5000. Iнш0 вар0анти теж хорош0.)

Я продовжую йти, справд0 стрибаючи. Проходжу б0ля входу в метро. До Челс0 далеко, але я змушений скористатися кобилою Шанка (вираз обличчя матер0 мо"╖ матер0, хоча я не думаю, що вона коли-небудь бачила кобилу в живих 0 не проходила б0льше н0ж к0лька сотень фут0в в0д машини до свого Iнд0ана П0╜гл0 В0ггл0) ; Я хвилююся, щоб мене вп0знали. Ц0 клят0 камери в0деоспостереження. всюди.

А як щодо вечер0? мен0 ц0каво. Два, не три сендв0ч0 сьогодн0 ввечер0. Пот0м я буду працювати над сво╖м новим м0н0атюрним проектом, човном. Зазвичай я ╖х не готую. Iсну" ц0лий св0т виробник0в морських моделей (наприклад, люди л0так0в 0 по╖зд0в - ця одержим0сть транспортом роздула поле). Але П0тер сказав, що любить човни. Тому я роблю для нього лодку Уоррена. Класичний гребний човен 0з поршнево-поступальним ходом весел.

Тод0, можливо, Ал0с0я прийде. Останн0м часом вона засмучена, минуле поверта"ться. Шрами - внутр0шн0 шрами - болять. Я роблю все, що можу, щоб зробити це краще. Але 0нод0 я просто не знаю.

Тод0 я знову згадую те, що я щойно розважився, згадуючи його обличчя, глузливе й гарне, п0сля того, як ми з0ткнулися б0ля Starbucks.

Ходяч0 мерц0...

Ну, Генр0, це гарна фраза. Розумний. Але я думаю про кращий:

Це пов"язано з останн0м см0хом.


"Гей".

Амел0я Сакс зайшла в квартиру Н0ка Карелл0.

Р0дко, але чисто, впорядковано.

"У вас " телев0зор".

Коли вони були разом, пригадував Сакс, вони н0коли не волод0ли ним. Надто багато роботи.

"Я дивився к0лька коп0йських шоу. Ти дивишся на них?"

"Нема"."

Занадто багато потр0бно зробити зараз.

"Вони повинн0 зробити шоу про вас 0 Л0нкольна".

"До нього звернулися. В0н сказав, що н0".

Вона простягла йому велику картонну коробку, яку принесла. Там м0стилися деяк0 його особист0 реч0, коли вони жили разом: щор0чники, лист0вки, листи, сотн0 с0мейних фотограф0й. Вона подзвонила йому, щоб сказати, що знайшла ц0 реч0 у сво"му п0двал0, думала, що в0н ╖х захоче.

"Дякую." В0н в0дкрив його, перебирав вм0ст. "Я думав, що ц0 реч0 зникли назавжди. Гей, дивись. Н0к п0дняв фото. "Наша перша с0мейна в0дпустка. Н0агарський водоспад."

С0м'я з чотирьох чолов0к, за спиною класичний каскад 0 веселка з частинок води. Н0ку було близько десяти, Донн0 с0м.

"Хто це взяв?"

"Деяк0 0нш0 туристи. Пам'ята"те картини того часу? Ви повинн0 були ╖х розвинути".

"Завжди напружений, коли поверта"ш ╖х з аптеки. Вони були у фокус0, правильна експозиц0я?"

В0н кивнув. Б0льше нагулу. "О, прив0т!" В0н п0д0брав програму.

Нью-Йорк

Академ0я пол0ц0╖

Церемон0я вручення диплом0в

Унизу була дата, коли в0н зак0нчив навчання. На обкладинц0 була печатка: Навчальне бюро. Готу"мо найкраще.

Його посм0шка зникла.

Сакс згадувала власну церемон0ю вручення диплом0в. Це був один 0з двох випадк0в у ╖╖ житт0, коли вона одягала б0л0 рукавички. Друга була на мемор0ал0 в пол0цейському в0дд0лку, вшановуючи свого батька п0сля його смерт0.

Н0к поклав програму назад у коробку, якусь мить з н0жн0стю дивився на не╖. В0н закрив коробку й запитав: "Келих вина?"

"Звичайно".

В0н зайшов на кухню й повернувся з пляшкою вина й пивом. В0н налив ╖й келих Шардоне.

Ще один спогад про них двох, викликаний запахом 0 ударом металу по склу та його пальцями, що торкаються ╖╖ пальц0в.

Бум...

Вона застрелила спогад. Останн0м часом вона робила багато под0бних снайпер0в.

Вони сьорбнули дубового вина й пива, 0 в0н показав ╖й усе, хоча там було не так багато на що подивитися. В0н д0став деяк0 мебл0 з0 складу. П0д0брав к0лька речей, позичив у двоюр0дних брат0в, купив дешево. Деяк0 книжки. К0лька ящик0в з документами. А пот0м були матер0али справи Народ штату Нью-Йорк проти Н0коласа Дж. Карелл0 . Багато документ0в було розкладено на кухонному стол0.

Сакс переглянув фотограф0╖ сво"╖ родини в рамках. ╥й подобалося, що в0н поставив ╖х на кам0нну полицю, щоб ус0 бачили. Сакс проводив багато часу з0 сво╖ми мат0р"ю й батьком 0 насолоджувався ╖хн0м товариством. Вона теж думала про Донн0. В0н жив у БК, недалеко в0д Н0ка. П0сля арешту Сакс намагався не в0дставати в0д Карелл0, зокрема матер0 Н0ка. Однак згодом контакт став ще сильн0шим 0, нарешт0, зовс0м припинився. Як часто бува", коли м0ж двома людьми зника" точка опори сп0льного зв"язку - або хтось 0з них потрапля" до в"язниц0.

Н0к налив вина.

"Т0льки трохи. Я за кермом."

"Як вам Tor0no проти Camaro?"

"Надаю перевагу Chevy, але його перетворили на металевий куб".

"Чорт, як це сталося?"

Сакс розпов0в про злочинця, який працював на компан0ю з видобутку даних 0 вторгся в кожну частину життя сво╖х жертв, включаючи ╖╖. В0дбуксирувати та спресувати на металобрухт прекрасний Camaro SS для нього було так само просто, як зав"язати взуття.

"Ти прибив його?"

"Ми зробили. Л0нкольн 0 я".

Була пауза. Пот0м: "Чи можу я сказати? Мен0 сподобалося бачити Розу. Я не був впевнений, що вона мен0 пов0рила. Про мого брата. Що насправд0 сталося".

"Н0, ми поговорили п0зн0ше. Вона тоб0 пов0рила".

"З того, що ти сказав ран0ше, я думав, що вона виглядатиме хвор0шою. Вона була досить хорошою".

"╢ ж0нки, як0 не виходять з дому, не подумавши про те, щоб не накрити обличчя. Це ╖╖ здоровий кол0р обличчя. Maybell0ne".

Н0к сьорбнув пива. " Ви в0рите мен0, чи не так?"

Сакс кивнула головою.

"Про Донн0 та все. Ти н0коли не казав".

Сакс посм0хнувся йому. "Я б не дав вам файл, якби н0. Я б зараз тут не був".

"Дякую тоб0." Н0к подивилася на килим, одягнений у особливу конф0гурац0ю, яку вона приписувала п0дборам туфель, як0 носять витягнут0 ноги важко╖ людини. Вона пам"ятала, коли вони сид0ли на диван0 - так, на цьому самому диван0 - тод0 на ньому був чохол, але за формою вона зрозум0ла, що в0н такий самий. В0н в0дклав коробку з артефактами. "Як просува"ться справа? Хлопець возиться з техн0кою? Що, до реч0, дуже хворе".

"Справа? Пов0льно. В0н розумний, цей злочинець". Вона з0тхнула. "Ц0 контролери-вони тепер у всьому. Наш контакт 0з комп"ютерних злочин0в сказав, що за к0лька рок0в буде двадцять п"ять м0льярд0в вбудованих продукт0в".

"Вбудовано?"

"Розумн0 контролери. Плити, холодильники, бойлери, сигнал0зац0╖, домашн0 мон0тори, медичне обладнання. Ус0 вони з комп"ютерами W0-F0 або Bluetooth. В0н може зламати кард0остимулятор 0 вимкнути його".

"Iсус".

"Ви бачили, що сталося з ескалатором".

"Зараз я йду сходами". Здавалося, Н0к не жартував. В0н додав: "Я бачив у газет0 те, що в0н робить. I як ц0 компан0╖ повинн0 виправляти сво╖ сервери чи щось таке. У хмар0. Щоб не допустити його. Не вс0 це роблять. Ви це бачите?"

Вона засм0ялася. "Я в0дпов0дальний".

"Що?"

"Я пов0домив журнал0ста. Iсну" патч безпеки, який унеможливить зловмисникам зламати контролери. Але, схоже, не вс0 його встановлюють".

"Я не бачив прес-конференц0╖ в0д One PP".

"Ну, я точно не д0лився тим, що роблю це. Перегляд канал0в зайняв би надто багато часу".

"Деяк0 реч0 в пол0ц0╖ н0коли не зм0нюються".

На це вона п0дняла келих.

"Внутр0шн0й тероризм? Це його порядок денний?"

"Як це вигляда". типу Теда Качинського".

Через мить Н0к запитав: "Як у нього справи?"

"ВООЗ?"

"Тв0й друг. Л0нкольн Райм".

"Здоровий, як 0 можна було оч0кувати. Завжди " ризики". Вона розпов0ла йому про деяк0 з них, у тому числ0 про потенц0йно смертельну дисрефлекс0ю, швидке п0двищення артер0ального тиску, яке може призвести до 0нсульту, пошкодження мозку та смерт0. "Але в0н добре п0клу"ться про себе. В0н займа"ться..."

"Що? Як в0н може це зробити?"

"Це назива"ться FES. Функц0ональна електростимуляц0я. Електроди в м"язах..."

" П'ятдесят в0дт0нк0в с0рого ... Ой, б0са, вибачте. Це було далеко за рамки". Здавалося, в0н почервон0в, що не типово для Н0ка Карелл0.

Сакс усм0хнувся. "У Л0нкольна не так багато поп-культури, але якби в0н знав, що це за книга чи ф0льм, в0н би засм0явся 0 сказав: "Так, до б0са". У нього " почуття гумору щодо його стану".

"Важко тоб0?"

"Я? Так Я дивився ф0льм з подругою. Це було досить погано".

Н0к засм0явся.

Вона вир0шила б0льше не говорити про Райма та себе.

Сакс п0двелася, налила ще вина, в0дпила, в0дчуваючи тепло навколо свого обличчя. Вона подивилася на св0й моб0льний: 9 вечора. "Що ти знайшов?" Кива" на матер0али справи.

"К0лька хороших п0дказок. Твердий. Ще багато роботи. Ц0каво, довести свою невинуват0сть так само важко, як 0 порушити справу проти злочинця. Я думав, що так буде легше".

"Ти обережний?"

"Змусив мого приятеля, того, про якого я тоб0 розпов0дав, виконувати б0льшу частину роботи. Я куленепробивний".

Що про нього говорили, коли в0н був у в0йську. Куленепробивний. Сакс пам"ятав, що Н0к був не лише хорошим пол0цейським, але й ризикованим. Все, щоб врятувати жертву.

У цьому вони були дуже схож0.

- Ти хочеш... - почав в0н.

"Що?"

"Вечеря? Ти вже ╖в?"

Вона знизала плечима. "Я м0г би щось використати".

"╢дина проблема. Я не потрапив до Whole Foods".

"Ви коли-небудь робили покупки в Whole Foods?"

"Одного разу. Я в0дчув потребу витратити в0с0м долар0в на фруктовий салат".

Вона засм0ялася.

В0н продовжив: "У мене в морозилц0 заморожене карр0. Д'Агост0но. Не погано."

"Н0, але я впевнений, що буде краще, якщо ми роз0гр0"мо його". I вона налила соб0 ще келих вина.


Що це за шум?

Ш0стдесятишестир0чний оператор друкарського верстата був у коридор0 свого багатоквартирного будинку, житла, де працювали щоденн0 прац0вники, 0 було типово для ц0"╖ негламурно╖ частини Нью-Йорка. В0н невпевнено йшов п0сля чарки чи двох у Сейд0. Близько п0вноч0. В0н думав, що Джо╖ з бару - хер, пол0тик 0 таке 0нше, але принаймн0 в0н не образив вас, ви сказали, що я голосую так чи так. З ним було весело сперечатися.

Але його пам"ять про веч0р 0 його чотири чи п"ять напо╖в зникла, коли в0н спов0льнився, зупиняючись 0 прислухаючись до звуку, що долинав 0з квартири, повз яку в0н зараз проходив.

Едв0н Бойл нахилився ближче до дверей.

телев0зор.

Мав бути телев0зор.

Але нав0ть 0з новими телев0з0йними установками, новими звуковими системами телев0зор звучав 0накше. Це було не те саме. Живий був живий. I це було в прямому еф0р0.

Кр0м того, на телебаченн0 та у ф0льмах звук пари, яка займа"ться коханням, був або коротким 0 солодким (0 зазвичай була музика), згасаючи до чорного, або продовжувався 0 продовжувався, як у порно.

Це була справжня р0ч.

Бойл усм0хався. Весело.

В0н не дуже добре знав хлопця, чия це квартира. Здавалося, пристойно, якщо тихо. Це був не той тип, щоб бовтатися в Сед0 та вступати в розмови про пол0тику чи щось 0нше. Була та сама тиша, яку ви бачили на очах. Принаймн0 в к0но. Друкар н0коли не знав приватного оглядача.

Тепер ж0нка щось шепот0ла. Ритм був швидшим.

Чолов0к теж щось говорив.

I Бойл задавався питанням: якщо в0н зробив запис, кому в0н м0г би його над0слати?

Ну 0, зв0сно, Брудний старий Томм0 на дощечц0. Джинджер у бухгалтер0╖ - вона завжди говорила про секс, завжди фл0ртувала. Хосе в деб0торськ0й заборгованост0.

Бойл д0став св0й телефон 0 п0д0йшов до дверей свого сус0да, а пот0м записав звукове шоу. Посм0хаючись сам соб0.

Хто б це ще оц0нив?

Ну, в0н би подумав. Але сьогодн0 ввечер0 в0н точно н0кому не надсилатиме запис - х0ба що п0сля к0лькох годин у Сейд0. В0н може помилково над0слати його колишньому чи синов0. Завтра на роботу.

Нарешт0 його сус0д 0 будь-хто з тих, хто його стиснув, пришвидшилися, 0 все зак0нчилося - довге з0тхання, яке м0г бути в0н, або вона, або, можливо, його уява.

Бойл вимкнув диктофон свого 0Phone 0 вислизнув його. Похитуючись, пройшов коридором до сво"╖ квартири. В0н намагався пригадати, коли востанн" з ним трахалися, 0 не зм0г - це те, що с0м чи в0с0м чарок зробили з тобою, - але в0н був упевнений, що це було колись п0д час попередньо╖ адм0н0страц0╖.


СУБОТА

В


ПЕРЕВIРИТИ...


РОЗДIЛ 39

О восьма ранку

Амел0я Сакс поз0хнула. Вона втомилася, голова ╖╖ пульсувала. Н0ч у не╖ була, м"яко кажучи, неспок0йна. Н0. Турбулентний.

Вона вийшла з квартири Н0ка годину тому й зараз перебувала у бойов0й к0мнат0 на One PP, де вдруге за к0лька дн0в переглядала матер0али справи, яка не була в ╖╖ ре"стр0.

По-перше, це належало Н0ку.

А тепер це, набагато менший файл, не пов"язаний з його ситуац0"ю.

Година була рання, але вона прочитала його вже трич0, оск0льки нещодавно завантажила його з арх0ву. Шукаю позитивн0 моменти, як0 могли б пояснити те, що вона п0дозрювала. Не знайшовши жодного.

Вона подивилася у в0кно.

Повернутися до файлу, який ан0трохи не сп0впрацював.

Без золотих самородк0в. Н0 порятунку.

Трясця.

У дверях з"явилася постать.

"Отримав ваше пов0домлення", - сказав Рон Пуласк0. "Я спустився сюди, як т0льки м0г".

"Рон".

Пуласк0 зайшов усередину. "Порожн0й. Iнший." В0н оглядав бойову к0мнату. Таблиц0 доказ0в були в кутку, але вони були неповними, тепер, коли два випадки - Сакса 0 Райма - були лише одним 0 цей заклад б0льше не був частиною операц0╖ Unsub 40. Сонячне св0тло лилося, р0зке, п0д гострим кутом.

Пуласк0 виглядав неспок0йним. Iнод0 в0н був невпевнений - здеб0льшого через травму голови. Це позбавило його впевненост0 0, так, трохи п0знавальних навичок, як0 в0н з лишком компенсував сво"ю наполеглив0стю та 0нстинктом вулиц0. Зрештою, розкриття б0льшост0 злочин0в було досить очевидним; пол0цейська робота була побудована на пот0 б0льше, н0ж на голмс0анськ0й дедукц0╖. Але сьогодн0? Сакс знав, у чому справа.

- С0дай, Роне.

"Звичайно, Амел0я". В0н звернув увагу на в0дкритий файл на стол0 перед нею. В0н с0в.

Вона перевернула папку й просунула ╖╖ вперед.

"Що це?" - запитав молодий б0лявий оф0цер.

"Читати. Останн0й абзац".

В0н сканував слова. "О".

Вона сказала: "Справу Гуть"рреса було закрито ш0сть м0сяц0в тому. Тому що Енр0ко Гуть"ррес помер в0д передозування наркотиками. Якщо ти збира"шся брехати, Роне, чи не м0г ти хоча б перев0рити факти?"


Його розбудив телефон.

Насп0ву", не дзвонить, не трел0ть 0 не гра" музика.

Просто насп0вував, коли лежав на тумбочц0 б0ля л0жка Дж. С0 Пенн0. Сон допом0г, утримавши його в0д пробудження; всередин0 в0н мр0яв про вих0д; надвор0 в0н мр0яв про свою камеру. Тож сон був пильним, зайнятим, як вода, що тече по сп0рал0 в канал0зац0ю.

"Прив0т? Гм, прив0т?"

"Так, прив0т. Це Н0к?"

"Так Так."

"Я вас не розбудив, правда?"

"Хто це?"

"В0то. В0ттор0о Гера. Ресторан."

"О, звичайно".

Н0к перевернув ноги й с0в. Протер оч0.

"Я тебе розбуджу?" - знову запитав Гера.

"Так, ви зробили. Але це нормально. Я все одно маю встати".

"Ха, чесно. Б0льш0сть людей сказали б н0. Але ви завжди можете сказати, правда? Вони звучать нудно".

"Я звучу химерно?"

"Р0зновид. Слухайте, якщо говорити про, зна"те, бути чесним. Я в0зьмуся за це, Н0к. Я не збираюся продавати тоб0 ресторан".

"У вас була краща пропозиц0я? Я можу працювати над цим. Що ми говоримо?"

"Справа не в грошах, Н0ку. Я просто не хочу тоб0 продавати. Мен0 шкода".

"Запис?"

"Що?"

"Я у в'язниц0".

Гера з0тхнув. "Так, запис. Я знаю, що ти казав, що ти невинний. I, зна"те, я в це в0рю. Ви не схож0 на шахрая. Але все одно розголошу"ться. Ви зна"те, як це працю". Нав0ть чутки, нав0ть вони брехня. Ти зна"ш."

"Так, В0то. Гаразд. Якщо це так. Гей, ти мав нахабство подзвонити мен0 сам. Це не ваш адвокат телефонував мо"му адвокату. Багато людей вчинили б так. Ц0нуйте це".

"Ти хороший хлопець, Н0к. Я знаю, що у вас все вийде. У мене таке в0дчуття".

"Звичайно. Гей, В0то?"

"Так?"

"Чи означа" це, що я можу запросити вашу доньку на побачення?"

Пауза.

Н0к засм0явся. "Я з тобою жартую, В0то. О, 0, до реч0, те замовлення на винос днями? Мо╖ друз0 сказали, що це найкраща лазанья, яку вони коли-небудь ╖ли".

Пауза. Мабуть, винувата пауза. "З тобою все гаразд, Н0к. Ти все зробиш. П0клуватися."

Вони в0дключилися.

пекло

З0тхнувши, Н0к п0дв0вся й незграбно п0шов до свого комода, на якому купою лежали його штани. В0н одягнув ╖х, пом0няв учорашню футболку на нову й причесався. Б0льш-менш.

Амел0я Сакс вийшла з квартири годину тому, його ненадовго розбудили кроки та зачинен0 двер0.

В0н зайшов у в0тальню, думки про не╖ вирували в його голов0, в0н зробив горнятко кави, налив чашку й с0в на кухню ст0л дочекатися охолодження. Але пот0м, переглядаючи файли, як0 вона йому дала, зображення Амел0╖, розчарування через невдалу угоду з рестораном зм0нилися спогадами про дн0 його роботи в пол0цейському.

Зараз, як 0 тод0, щось клацнуло в його голов0, коли в0н починав розсл0дування. Як включив вимикач, клац, в0н був в 0ншому режим0. П0дозр0ло, з одного боку. Прос0юючи, вибираючи те, у що можна пов0рити, 0 дозволяючи решт0 розсипатися. Це було не важко для Н0ка Карелл0.

I, що важлив0ше, робити стрибки. Його розум робить ц0 дивн0 стрибки. Це те, що прибило perps.

- Ви сказали мен0, що по╖хали в Саффолк.

- Так, детективе Карелл0. Ось де я був. Побачивши мого друга. В0н за мене поручився. Ви з ним розмовляли".

"Це сто десять миль туди й назад".

"Так?"

"Тв0й показник, коли я тебе зупинив? Показав, що майже повний.

"Знову так. Ось де я кажу, я поповнив".

"Ви ╖здите на турбодизел0. Тут я кажу, що на маршрут0, яким, за вашими словами, ви ╖дете, дизеля нема"".

"Ой. Ах Я хочу поговорити з0 сво╖м адвокатом".

Зробити такий стрибок - подзвонити на станц0╖ та перев0рити наявн0сть дизельних насос0в - це щось, що спало йому на думку природно.

Тод0 детектив, зараз детектив.

В0н потягнув до себе список 0з 0менами J - людей 0з Флан0гана, про яких Фон сказав, що вони пост0йн0 в0дв0дувач0 - один 0з яких, як молився Н0к, м0г би допомогти йому зм0нити його життя.

Джек Батталья, Кв0нс Бульвар Авто та Ремонт

Джо Келл0, Havasham General Contract0ng, Манхеттен

Джей Джей Стептоу

Джон Пероне, J&K F0nanc0al, Queens

Елтон Дженк0нс

Джек0 Картер, You Stor It Self Storage, Кв0нс

Майк Джонсон, Emerson Consult0ng, Кв0нз

Джеффр0 Доммер

Джанн0 "Джонн0" Манетто, Old Country Restaurant Supply, Лонг-Айленд-С0т0

Картер Джепсон молодший, дистрибуц0я Coca-Cola

В0н н0коли не чув н0 про одну з них. Хоча йому було весело припускати, що одному, напевно, було важко доросл0шати, його 0м"я було досить близьким до 0мен0 сер0йного вбивц0, щоб д0ти безжально мучили його.

Розум пол0цейського працював на вс0 цил0ндри, але цього було недостатньо. Йому потр0бен був внесок, досл0дження. Тож до роботи. Н0к зайшов в Iнтернет 0 почав перев0ряти 0мена. Google, Facebook 0 L0nkedIn. В0н також ув0йшов на сайт пошуку людей, про який йому розпов0в Фредд0. Господи, було багато 0нформац0╖. Коли в0н працював у в0дд0л0, йому знадобилися тижн0, а не години, щоб отримати вс0 ц0 реч0. I в0н також був вражений тим, ск0льки людей писали про себе. Один хлопець, Джей Джей Стептоу, був зображений, як гордо палить каструлю на фото у Facebook. Посилання вело на в0део YouTube, яке показувало Джепсона в Карибському мор0, хитаючись п"яним 0 впавши в басейн. Тод0 вил0з 0 блю".

Що стосу"ться дружини "Джей", Ненс0, н0кому з них не пощастило.

Але, можливо, м0стер "J" розлучився з Ненс0. Або Ненс0 була д0вчиною. Ймов0рно, були способи д0знатися, можливо, програми в пол0ц0╖ Нью-Йорка, як0 пов"язували людей, нав0ть якщо вони не були одруженими чи не родичами. Якби "J" в0дбув терм0н, м0г би бути запис про те, як Нанс0 прийшла в0дв0дати його у в"язниц0.

Але в0н не мав доступу до н0чого под0бного, 0 в0н точно не збирався просити Амел0ю шукати його. Там в0н уже розширював меж0.

В0н проглянув дан0, як0 завантажив. Н0к спод0вався, що "J" - це хтось, хто бере участь у правоохоронних органах 0 зна" про операц0╖ з викрадення л0така ще тод0, коли його заарештували. Але н0хто з чолов0к0в не був правоохоронцем. Наступна найкраща р0ч - хтось 0з зв"язками з злочинним св0том (хоча в0н знав, що йому потр0бно бути дуже, дуже обережним, контактуючи з ними). Однак це також не вдалось. Дженк0нс мав був заарештований - проступок 0 давно. Дво" 0нших були предметом цив0льних розсл0дувань - SEC в одн0й справ0, IRS в 0нш0й, - але з них н0чого не вийшло.

Н0к в0дкинувся на спинку стула й сьорбнув тепло╖ кави. Погляд на годинник. Робота тривала три години. Купа 0нформац0╖, але н0чого для показу.

Гаразд. Подумай краще. Думайте як золотий щит. Зв0сно, список м0г бути марним, 0 Стен Вон з0брав докупи достатньо випадкових 0мен, щоб купити соб0 пересмажену курку з пармезаном. Але це все, що у вас ", список, тому працюйте над ним. Так само, як найтенд0тн0ший свинець на вулиц0, як ви це робили. Перетвор0ть його на щось солодке.

В0н вир0шив уважн0ше вивчити б0знеси, якими керували або на яких були найнят0 чолов0ки; чи хтось 0з них 0з б0льшою ймов0рн0стю, н0ж 0нш0, мав потенц0йний зв"язок 0з захопленням або отриманням краденого? У списку Фон не було вс0х ╖хн0х наряд0в, але Н0к зм0г знайти б0льш0сть 0нших. Серцем викрадення були транспортн0 та оптов0 компан0╖, але ╖х не було. (Батталья займався продажем 0 ремонтом вживаних автомоб0л0в.) Джек0 Картер, яка волод0ла франшизою самост0йних склад0в, здавалася можливою. I J&K F0nanc0al Serv0ces Джона Пероне за0нтригувала його; вони могли позичити грош0 будь-як0й к0лькост0 людей, залучених у т0ньов0 оборудки. А консалтинговий б0знес Джонсона? Хто знав, що вони задумали?

Н0к випив довгу порц0ю тепло╖ кави. Чашка застигла в пов0тр0. В0н поставив його й с0в вперед, дивлячись на список. В0н засм0явся. О, чолов0че. Як я це пропустив? Як я це пропустив?

В0н читав: Джон Пероне, J&K F0nanc0al, Queens.

F0 NANCI 0н.

"Ненс0" не була дружиною чи д0вчиною. Це було в0д назви його компан0╖ . Виною тому, що в0н неправильно прочитав, були вицв0л0 нотатки детектива.

Н0ка раптом охопив хвилювання, яке в0н пам"ятав з0 сво╖х дн0в, коли в0н працював над справами, коли у вас в0дбувався такий прорив.

Гаразд, м0стере Пероне, хто ви насправд0? В0н не знайшов ознак будь-яко╖ злочинно╖ д0яльност0. Здавалося, що Пероне був чесним, законним б0знесменом, щедрим, жертвував громад0, був активним у церкв0. I все ж Н0ку сл0д бути обережним. В0н не м0г ризикнути пов"язати св0й власний 0м'я з чолов0ком, якби Пероне насправд0 був причетний до будь-яко╖ злочинно╖ д0яльност0. В0н згадав свою об0цянку Амел0╖.

Якщо " хтось, хто може мен0 допомогти, 0 " якийсь ризик, або нав0ть зда"ться, що вони пов"язан0, я скористаюся, зна"те, посередником, щоб зв"язатися з ними, другом...

В0н знайшов св0й телефон 0 подзвонив Фредд0 Карузерсу.


РОЗДIЛ 40

Р он Пуласк0 витр0щився на файл Гуть"рреса, який сид0в м0ж ним 0 Амел0"ю Сакс.

В0н тр0пот0в у кр0сл0 навпроти не╖ в ╖хн0й бойов0й к0мнат0.

пекло Чому в0н не перев0рив, чи Гуть"ррес ще поруч? На це була в0дпов0дь: здеб0льшого тому, що в0н в0рив, що н0хто не знатиме та не буде п0клуватися про його нам0ри.

Я помилився, чи не так?

пекло

"Рон. Працюйте з0 мною тут. Що в0дбува"ться?"

"Ви сп0лкувалися з IA?"

"Нема". Ще н0. Звичайно, н0."

Але в0н знав, що якщо вона д0зна"ться, що в0н вчинив злочин, то митт"во пов0домить про нього до орган0в внутр0шн0х справ. Це було щось про Амел0ю. Вона б порушила правила. Але коли ви переступили через колючий др0т Крим0нального кодексу Нью-Йорка, це було гр0хом. Непробачний.

I тому в0н с0в, з0тхнув 0 сказав ╖й правду. "Л0нкольн не повинен зв0льнятися".

Вона кл0пала очима, не розум0ючи, куди це йде.

Навряд чи в0н м0г ╖╖ звинувачувати. "В0н не повинен. Це просто неправильно".

"Я згоден. Яке це ма" в0дношення?"

"Все. Дозволь пояснити. Ви зна"те, що сталося. В0н затягнув справу Бакстера надто далеко".

"Я знаю факти. Що-?"

"Дозвольте мен0 зак0нчити. Будь ласка.

См0шно про красу, - подумав Пуласк0. Амел0я Сакс була не менш красивою, н0ж учора, але тепер це була краса льоду. В0н дивився повз не╖ у в0кно, не витримуючи променя ╖╖ очей.

"Я перев0рив файл Baxter. Я прочитав це тисячу раз0в, прочитав кожне слово св0дчень, кожне речення судово-медичного анал0зу, ус0 записи детектив0в. Знову 0 знову. Я знайшов щось, що не мало сенсу". Пуласк0 с0в вперед, 0, незважаючи на те, що його прикриття було роз0рвано, а його м0с0я була п0д загрозою - Амел0я, за правом, мала б негайно покласти ╖й край, - в0н в0дчув прискорен0сть полювання, яке ще не зак0нчилося. "Бакстер був злочинцем, так. Але в0н був просто багатою людиною, яка переймалася 0ншими багат0ями. Зрештою: в0н був нешк0дливим. Його п0столет був сувен0рним. У нього не було куль. Залишки постр0л0в мали неоднозначне походження".

- Я все це знаю, Роне.

- Але ти не зна"ш про Одена.

"ВООЗ?"

"Оден. Я не впевнений, хто в0н, чорний, б0лий, в0к, кр0м того, що в0н ма" якийсь зв"язок 0з командами в Сх0дному Нью-Йорку. Про нього згадували в записках одного з детектив0в, який в0в справу Бакстера. Бакстер був близький з Оденом. Я розмовляв 0з детективом, 0 в0н так 0 не розсл0дував Одена, тому що Бакстера вбили, а справу було закрито. П0дрозд0л банди та в0дд0л наркотик0в не чули цього 0мен0. В0н загадкова людина. Але я запитав на вулиц0, 0 принаймн0 дво" людей сказали, що чули про нього. В0н пов'язаний з якимось новим видом наркотик0в. Назива"ться Catch. Ви коли-небудь чули про це?"

Вона похитала головою.

"Можливо, в0н контрабандою перевозив це з Канади чи Мексики. Можливо ф0нансування. Можливо, нав0ть вигадують його. Я думав, що це може бути причиною вбивства Бакстера. Це не була випадкова тюремна б0йка. В0н був м0шенню, тому що в0н занадто багато знав про ц0 реч0. У всякому раз0, я працював п0д прикриттям... Н0, без санкц0й, просто сам. Я сказав людям, що мен0 потр0бн0 реч0, як0 створював Оден. Я стверджував, що моя травма голови дуже серйозна". В0н в0дчув, що червон0". "Бог мене за це дасть. Але я маю шрам".

"I?"

"Я мав на мет0 довести Л0нкольну, що Бакстер зовс0м не невинний. В0н працював з Oden, ф0нансуючи виготовлення або 0мпорт Catch. Можливо, Бакстер використав св0й п0столет. Що люди вмирали через те лайно, до якого в0н був залучений". Пуласк0 похитав головою. "I Л0нкольн зрозум0в би, що в0н не так вже й погано облажався, 0 кинув би".

"Чому?"

- Я н0кому не казав, нав0що вигадувати 0стор0ю? Що б ти сказав? В0дмовитися в0д цього, так? Несанкц0онована та"мна операц0я з використанням мо╖х власних грошей для отримання наркотик0в...

"До того , що ?"

"Т0льки один раз. Я купив Окс0. Через п'ять хвилин я викинув його в канал0зац0ю. Але мен0 потр0бно було зробити покупку. Мен0 довелося створити вуличну дов0ру. Я в0дмовився в0д звинувачення у збро╖, щоб за мене поручився якийсь бандит. Я йду тут, Амел0я".

В0н подивився на файл Гуть"рреса. Дурний. Думаючи: чому я не перев0рив?

"Я близько, я дуже близько. Я заплатив дв0 тисяч0 бакс0в за п0дведення до цього Одена. У мене " в0дчуття, що все вийде".

"Ви зна"те, що Л0нкольн сказав би про почуття".

"В0н щось сказав, тепер в0н допомага" Unsub Forty, поверта"ться до роботи в NYPD?"

"Нема". В0н сказав мен0, що н0чого не зм0нилося". Вона скривилася. "В0н працю" з нами здеб0льшого, щоб подати цив0льну справу для Сенд0 Фроммера".

Обличчя самого Пуласк0 залишалося кам'яним. "Я б хот0в, щоб ти про це не д0зналася, Амел0я. Але тепер ви зна"те. Т0льки я не зупиняюсь. Я скажу тоб0 в0дразу. Я повинен з0грати це. Я не дозволю йому п0ти у в0дставку без бою".

"Сх0дний Нью-Йорк, ось де висить цей Оден?"

"I Браунсв0ль 0 Бед-Стуй".

"Найнебезпечн0ш0 частини м0ста".

"Парк Грамерс0 так само небезпечний, якщо саме там вас п0дстрелять".

Вона посм0хнулася. "Я не можу тебе в0дпов0сти?"

"Нема"."

- Тод0 я все забуду за одн0"╖ умови. Ти не згоден, я на тебе доношу 0 в0дстороню твою дупу на м0сяць".

"Яка умова?"

"Я не хочу, щоб ти займався цим сам. Iди зустр0ти Одена, я хочу, щоб хтось був з тобою. Хтось 0з ваших знайомих може вас п0дтримати?"

Пуласк0 на мить замислився. "Я маю на уваз0 0м"я".


Л0нкольн Райм набрав номер моб0льного Сакса.

Нема" в0дпов0д0. Сьогодн0 вранц0 в0н дзвонив уже дв0ч0, один раз рано - о шост0й ранку. Тод0 вона також не п0дняла трубку.

В0н був у лаборатор0╖ з Джуль"тт Арчер 0 Мелом Купером. Була рання година, але вони вже переглядали таблицю доказ0в 0 перекидали 0де╖ туди-сюди, як гравц0 у футбольному матч0. Пор0вняння, яке Райм використав скромно, враховуючи малорухливий характер двох учасник0в.

Купер сказав: "Тут щось "".

Райм п0дкотився до нього, його ст0лець ледь не з0ткнувся з кр0слом Арчера.

"Це лак, який Амел0я знайшла в одн0й 0з попередн0х сцен. Це щойно над0йшло з бази даних бюро".

Braden Manufactur0ng, Р0ч-Кот.

"Ми провели час".

Купер продовжив: "Використову"ться у виготовленн0 вишуканих мебл0в. Не для п0длоги чи столярних роб0т. Дорого".

"Прода"ться в ск0лькох магазинах?" - запитав Арчер.

В0дпов0дне питання.

"Це погана новина", - сказав Мел Купер. "Це один 0з найпоширен0ших лак0в на ринку. Я роблю це сто двадцять роздр0бних точок у цьому район0. I вони продають його оптом безпосередньо на виробництво мебл0в. Велик0 0 маленьк0. I, щоб не прикрасити вс0м день, вони також продають це онлайн через п0вдюжини торгових посередник0в".

"Запиш0ть це на таблиц0, чи не так?" - пробурмот0в Арчеру знеохочений Л0нкольн Райм.

Тиша заповнила в0тальню.

"Я, е-е".

"О, так", - сказав Райм. "Вибачте. Забув. Мел, напиши".

Оф0цер сво╖м тонким почерком додав марку та виробника.

Арчер сказав: "Нав0ть якщо буде багато торгових точок, я почну шукати магазини, як0 продають це. Подив0ться, чи вп0зна" хтось нашого суб'"кта".

Райм сказав: "Також " шанс, що суб'"кт..."

Арчер продовжував: "...працю" на магазин. Я думав про це. Я подумав, що зроблю деяк0 попередн0. Перегляньте магазини та подив0ться, чи " в них фотограф0╖ прац0вник0в. ╥х веб-сайти, Facebook, Tw0tter. Можливо, софтбольн0 команди. Благод0йн0сть, зб0р кров0".

"Добре". Райм знову повернувся до таблиць 0 оглянув ╖х. Його спонукала нагальн0сть. Тепер, коли вони п0дтвердили, що People's Guard0an, ╖хн0й Unsub 40, був сер0йним виконавцем, вони мали вс0 п0дстави п0дозрювати, що в0н незабаром знову пере╖де. Часто такою була природа к0лькох злочинц0в. Що б ╖х не мотивувало, сексуальне задоволення чи терористичн0 заяви, х0ть, як правило, прискорювала частоту ╖хн0х вбивств.

До завтра...

Почувся звук ключа в замку, в0дчинен0 двер0 та кроки в передпоко╖.

Сакс 0 Пуласк0 прибули. Iнод0 дитина була у форм0, 0нод0 вуличному одяз0. Сьогодн0 в0н одягався. Джинси 0 футболка. Сакс виглядав втомленим. ╥╖ оч0 були червон0, а постава похитнулася.

"Вибач я зап0знився."

"Я дзвонив."

"Напружена н0ч". Вона п0д0йшла до д0аграм 0 переглянула ╖х. "Ну де ми?"

Райм розпов0в ╖й про лак, що робив Арчер - шукав у магазинах кл0"нт0в, як0 купили цю речовину. Сакс запитав: "Ще щось " на серветках?"

"Не чув в0д штабу", - в0дпов0в Мел Купер.

Вона скривилася. "Дос0 в0дсутн0й".

Райм теж переглядав чарти.

В0дпов0дь "...

Кр0м того, що це не було. "╢ чогось, чого нам не вистача"", - р0зко сказав Райм.

З порогу пролунав чолов0чий голос. "Звичайно , Л0нк. Ск0льки раз0в я повинен тоб0 повторювати, ти ма"ш дивитися на загальну картину. Мен0 завжди потр0бно тримати твою прокляту руку?"

I з цими словами скуйовджений детектив пол0ц0╖ Нью-Йорка Лон Селл0тто пов0льно, шкутильгаючи, вв0йшов до к0мнати, допомагаючи йому з шикарною тростиною.


РОЗДIЛ 41

Оч0куючи свого п0двозу, дивлячись на простирадла на диван0 у сво╖й квартир0, Н0к Карелл0 посм0хнувся. Не соб0, справжня посм0шка в повне обличчя.

В0н був джентльменом минуло╖ ноч0, коли Амел0я була вдома. Вони сид0ли разом на диван0 - об0дн0й ст0л був захаращений документами про операц0ю "Я невинний" - ╖ли курку карр0 й допивали вино до останнього шматка, хорошу пляшку, яку в0н купив, знаючи, що вона прийде до нього. .

Сидячи близько до не╖, так, але джентльмен. Коли вона сказала, трохи запаморочена, що не може ╖хати додому 0 повинна викликати такс0, в0н сказав: "Ти хочеш диван? Або л0жко, а я займу диван? не переживай Я не ч0паю тебе. Ви просто вигляда"те, ну, ви вигляда"те так, н0би вам потр0бно було заснути годину тому".

"Ви не проти?"

"Н0".

"Диван".

"Я нав0ть виправлю це правильно".

В0н не мав. Але вона також не мала н0чого проти неакуратно╖ роботи. За п'ять хвилин вона вже спала. Н0к просто дв0 чи три хвилини дивився на ╖╖ гарне обличчя. Може довше. В0н не знав.

Тепер Н0к зняв простирадла з дивана, в0дн0с ╖х у спальню й кинув у кошик для б0лизни. В0н теж д0став наволочку, п0дн0с ╖╖ до обличчя й понюхав, в0дчувши глухий удар у живот0. аромат ╖╖ шампуню. В0н збирався випрати й це, але передумав 0 поклав на комод.

Його моб0льний пропищав текстовим сигналом. Прибув Фредд0 Карузерс. В0н п0дв0вся, одягнув куртку 0 вийшов з квартири. Перед будинком в0н вскочив у позашляховик свого друга - Escalade, стар0ший, але добре доглянутий. В0н дав Фредд0 адресу в Кв0нс0. Фредд0 кивнув 0 рушив. В0н обертався туди-сюди, десяток раз0в. В0н не використовував GPS. Здавалося, що Фредд0 добре знав цю м0сцев0сть. Хлопець виглядав крих0тним за великим кермом Cadd0e, але цього ранку чомусь був менш похмурим.

Н0к сид0в у пом"ят0й шк0р0 й дивився, як м"яка" м0ський кра"вид, поки вони прямували на сх0д. Атмосфера зм0нилася в0д бодеги та прогулянок до 7-Eleven до бунгало та б0льших окремих с0мей, оточених д0лянками газону та садами. Вам не потр0бно було ╖хати далеко в Кв0нс, щоб побачити зм0ни.

Фредд0 дав йому папку. "Усе, що я м0г отримати щодо Джона Пероне та його компан0╖. Його контакти. Людина ген0альна".

Н0к прочитав. Взяв деяк0 нотатки. Пор0вняв те, що знайшов Фредд0, з тим, що в0н сам з0брав. Його серце м0цно застукало. Так, це може бути саме те, що йому потр0бно.

Спас0ння. Ще одна посм0шка.

В0н поклав папери у внутр0шню кишеню п0джака, 0 дво" чолов0к0в почали св0тську розмову. Фредд0 сказав, що збира"ться взяти д0тей сво"╖ сестри на гру в м"яч цими вих0дними.

"Метс. ╥м дванадцять 0 п"ятнадцять".

"Метс?"

"Ха. Хлопчики. Ставлення якесь, але не дуже з0 мною. А тоб0 п"ятнадцять без ставлення, щось не так".

"Пам"ята"ш, як П0терсон сп0ймав нас 0з т0"ю п0нтою в спортзал0?"

Фредд0 засм0явся. "Що ти йому сказав? Це було... не пам"ятаю. Але це п0шло не надто добре".

Н0к сказав: "В0н був таким, якого б0са ти робиш 0з випивкою? Х0ба ти не зна"ш, що це погано для тебе? А я просто запитав: "Тод0 чому твоя дружина дала це мен0?"

"Iсусе, це так! Яка л0н0я. В0н прикрашав вас, чи не так?"

"Штовхнув мене, ось 0 все... I в0дсторонив мене на тиждень".

Вони мовчки про╖хали к0лька квартал0в, Н0к насолоджувався спогадами про школу. Фредд0 запитав: "Що з тобою та Амел0"ю? Я маю на уваз0, що вона зараз з тим хлопцем, чи не так?"

Н0к знизав плечима. "Так. Вона з ним".

"Це трохи дивно, вам не зда"ться? В0н кал0ка. Зачекайте. Ви можете це сказати?"

"Н0, ти не можеш цього сказати".

"Але в0н ", правда?"

"Iнвал0д. Я подивилася. Можна сказати, 0нвал0д. Вони теж не люблять 0нвал0д0в".

- Слова, - сказав Фредд0. "М0й тато називав чорних кольоровими. Чого ти не повинен був робити. Але тепер ви повинн0 сказати "люди кольору". Що дуже схоже на кольорове. Отже, я не розум0ю. Ви, хлопц0, були гарною парою, ви з Амел0"ю".

Так, ми зробили.

Н0к глянув у бокове дзеркало й напружився. "Черт".

"Що?" - запитав Фредд0.

"Ви бачите цю машину позаду нас?"

"-"

"Гр0н, не знаю. Бью╖к, я думаю. Н0, Шев0".

"Подивився. Що з цим?"

"В0н робив так0 сам0 повороти, як 0 ми".

"Н0чого лайна. про що це? Н0кого п0сля мене я не знаю".

Н0к знову подивився в дзеркало. В0н похитав головою. "Трясця."

"Що?"

"Я думаю, що це Калл".

"╢-"

"В0нн0 Калл. Той мудак-детектив дошкуля" нам у Bay V0ew 0з Воном.

"Черт, стережу тво" м0сце. Це низько. Я кинув п0столет. Вони н0коли його не знайдуть. А ти н0чого не зробив. Можна сказати, що ви не знали, що в нього " шматок, нав0ть якщо в0н з"явиться. I Вон не назвав свого справжнього 0мен0. Про що в0н?"

"В0н хер, ось у чому справа. Можливо, просто ката" мене. Людина, я не хочу, щоб в0н з0псував це з Пероне. Це надто важливо. Це "диний спос0б довести свою невинуват0сть".

В0н озирнувся. "Дивись, Фредд0. В0н н0чого не ма" на вас. В0н не зна", що ви викликали ту помилкову тривогу. Зроби мен0 послугу."

"Звичайно, Н0к. Ти зрозум0в."

В0н озирнувся. "За╖дьте в той гараж". Вказуючи вперед.

"Тут?"

"Так".

Фредд0 швидко розкрутив колесо. Шини скрипнули. Це був чотириповерховий гараж, прибудований до закритого торгового центру.

"Я виходжу тут. Просто повисн0ть п0вгодини сорок хвилин".

"Що ти збира"шся робити?"

"Я пройдуся по магазинах, в0зьму такс0, щоб поговорити з Пероне. Зустр0немось тут. Мен0 шкода про це".

"Н0, це круто. Я принесу сн0данок".

Фредд0 зупинився б0ля одного з вход0в у торговий центр. Н0к запитав: "Ти бачив його в ресторан0, так? Калл?"

"Так, я пам'ятаю його".

"Якщо в0н п0д0йде 0 захоче д0знатися про мене..."

- Я скажу йому, що не можу говорити. Я чекаю його дружину". Фредд0 п0дморгнув.

Н0к усм0хнувся й поплескав маленького чолов0чка по плечу. В0н вискочив з позашляховика 0 зник у торговому центр0.


У вестибюл0 J&K F0nanc0al не було жодно╖ охорони - жодно╖ людсько╖ безпеки - лише звичайний домофон. Н0к натиснув кнопку й оголосив про себе.

Пауза.

"У вас призначена зустр0ч?" - запитав ж0ночий голос.

"Нема". Але я був би вдячний за можлив0сть поговорити з м0стером Пероне. Це пов"язано з Algonqu0n Transportat0on".

Ще одна пауза. Довше.

Дверний замок дзижчав, Н0ку здалося, що це був р0зко гучний звук.

В0н ув0йшов у маленький л0фт 0 на третьому поверс0 зайшов у напрочуд гарний оф0с, враховуючи сус0дство та пошарпаний фасад буд0вл0. Здавалося, Джон Пероне впорався з ним добре. Адм0н0страторка була красивою ж0нкою з глибокою шк0рою мокко.

За ╖╖ спиною кр0зь в0дчинен0 двер0 було видно два каб0нети. Обидва зайнят0 чолов0ками, великими чолов0ками з коротким каштановим волоссям. ╥хн0 велик0 торси були закут0 в вигладжен0 сорочки. Один загубився п0д час телефонного дзв0нка. Оч0 0ншого, у ближньому оф0с0, звернулися до Н0ка. Б0льший 0з них, в0н носив жовт0 п0дтяжки поверх бл0до-зелено╖ сорочки. Його погляд був прохолодним.

Адм0н0стратор встановила стац0онарний телефон. "М0стер. Пероне вас зараз побачить".

Н0к подякував ╖й. В0н ув0йшов до найб0льшого оф0су в номер0, заповненого книгами, електронними таблицями та д0ловими документами, а також пам"ятними речами та фотограф0ями. Сотн0 фотограф0й. На ст0н0, на стол0, на журнальному столику. Багато з них виявилися родинними.

Джон Пероне п0днявся. В0н був не високим чолов0ком 0 м0цно╖ статури. Як колона. Одягнений у с0рий костюм, б0лу сорочку та краватку кольору моря, що оточу" грецький остр0в. Чорне волосся, зачесане назад. В0н пор0зався п0д час гол0ння, 0 Н0ку стало ц0каво, чи користу"ться в0н бритвою. В0н здавався тим, хто може. Золотий браслет оточував його праве зап'ястя.

"М0стер. Карелл0".

"Н0к".

"Я Джон. С0дайте."

Обидва чолов0ки с0ли в м"як0 шк0рян0 кр0сла. Пероне уважно подивився на нього.

"Ви згадали Algonqu0n Transportat0on".

"Я зробив. Ви чули про це?"

"Вона б0льше не працю", але я вважаю, що це була приватна транспортна компан0я".

"Це в0рно. В0н перевозив фармацевтичн0 препарати та сигарети в немаркованих нап0вфабрикатах для виробник0в великих бренд0в - без маркування, тому що, звичайно, викрадач0 нац0лювалися на вантаж0вки з логотипами Ph0l0p Morr0s або Pf0zer".

"Мен0 в0дома така практика. Яке це ма" в0дношення до мене?"

"П'ятнадцять рок0в тому нап0вфабрикат Алгонк0на перевозив два м0льйони долар0в" л0к0в, що в0дпускаються за рецептом, було викрадено б0ля мосту через канал Гованус".

"Це було?"

"Ви зна"те , що це було. Викрадач сховав наркотики на склад0 в Кв0нс0, але перш н0ж в0н зм0г повернутися та передати ╖х сво╖м покупцям, його затримали. Хтось 0з брукл0нсько╖ бригади д0знався про "викрадений товар" 0 викрав увесь вантаж з0 складу. Мен0 знадобився час, але я д0знався, що ц0 хлопц0 працювали на вас".

"Я н0чого про це не знаю".

"Нема"? Ну, я так".

Пероне якусь мить мовчав. Пот0м: "Зв0дки ти такий впевнений?"

"Тому що я був викрадачем". Н0к залишив це на хвилину. "Зараз. Моя винагорода за роботу мала скласти с0мсот тис. Ти ╖х украв. Iнфляц0я та в0дсотки? Дайте мен0 м0льйон, 0 ми готов0".


РОЗДIЛ 42

Ну , подив0ться на це". Мел Купер усм0хався, проводячи рукою по р0дкому волоссю.

Пов0льно зайшовши до в0тальн0, Лон Селл0тто кивнув присутн0м. В0н був партнером Райма к0лька рок0в, коли крим0нал0ст працював у пол0ц0╖ Нью-Йорка. Нещодавно Селл0тто брав участь у консультац0йн0й робот0 компан0╖ Rhyme, допомагаючи у великих справах 0з судово-медичною експертизою та 0ншими сл0дчими послугами.

"Лон!" Пуласк0 п0дв0вся на ноги й качав руку детектива.

"Добре, добре. Спок0йно з0 старим". Насправд0 Селл0тто зручно розташувався десь у середньому в0ц0.

Том, який впустив оф0цера, сказав: "Щось для тебе, Лон?"

"Так, чорт в0зьми. Якщо ви його спекли, я все на цьому".

Пом0чник посм0хнувся. "Будь-хто 0нший?"

Iнш0 в0дмовилися.

Селл0тто був верс0"ю самого себе Cl0ffs Notes, який довгий час був осторонь завдяки злочинцю, який його отру╖в. В0н ледь не помер 0 пройшов багато л0кування та терап0╖. За останн0й р0к в0н схуд, припустив Райм, на сорок фунт0в. Його р0дке волосся сив0ло. З0 сво"ю гнучкою новою статурою в0н виглядав ще б0льш скуйовдженим, н0ж зазвичай. Одяг не п0дходив, 0 частина щойно спустошено╖ шк0ри також була м0шкуватою.

Селл0тто пройшов дал0 в к0мнату, дивлячись на Джуль"тт Арчер. - Що це... - його голос згас.

Райм 0 Арчер засм0ялися. "Ви можете це сказати".

"Я..."

Арчер кивнула головою. "Виставковий зал для 0нвал0дних в0зк0в?"

Селл0тто, почервон0вши одним 0з небагатьох рум"янц0в, як0 Райм коли-небудь бачив на сво╖х щоках, сказав: "Я хот0в сказати конвенц0ю. Але ваш см0шн0ший".

Рим познайомив ╖х.

Вона сказала: "Я стажист".

Селл0тто кинув погляд на Райма. " Ви ? Наставник? Господи, Джуль"тт, бажаю усп0х0в у цьому ".

Сакс обняв Селл0тто. Вони з Раймом частенько бачили детектива та його д0вчину Рейчел, але тепер, коли Райм не займався крим0нальною д0яльн0стю, а Селл0тто був у в0дпустц0 на л0кування, вони довго не працювали разом.

"Ах". Його оч0 засяяли, коли Том прин0с у в0тальню тацю з датською. Зелл0тто в шарф0. Том подав йому каву.

"Дякую."

"Ти не хочеш цукру? правильно?"

"Так, я знаю. Пара." Iдея Селл0тто щодо схуднення полягала в тому, щоб вибрати чорну каву для супроводу пончик0в. Тепер стрункий, в0н потурав соб0.

Детектив 0з великих справ критично оглянув к0мнату, половину обладнання було закрито пластиком. Дюжина б0лих дошок, обернених до дальньо╖ ст0ни. "Iсус, я роблю перерву, 0 все йде до б0са". Тод0 в0н усм0хнувся. "А ти, Амел0", чула про тво" полювання на велику дичину, ескалатори в торгових центрах BK".

"Що саме ви чу"те ? Я вчасно отримав зв0т про 0нцидент команд0".

"Все добре", - додав детектив. "Вони називають вас м0с Винах0длив0сть. I краще добре. У Мад0но " дов0ра - його щойно вибрали на м0сце в One PP, тож за вас вбол0ва" потужний гравець".

Райм кисло сказав: "Вбол0вальники вбол0вають за нападник0в, Лон, а не навпаки".

"Iсус. Д0ти в школ0 регулярно лупцювали вас, м0стере "Рука-вгору-перший-з-правильною-в0дпов0ддю?"

п0зн0ше поговоримо про несутт"в0 питання, чи не так? Лон, ти говорив, велика картина?"

"Я прочитав те, що ви над0слали".

Селл0тто був експертом, до якого Райм завантажив матер0али справи Unsub 40. В0н усм0хнувся соб0 на лакон0чну в0дпов0дь чолов0ка.

Так, так. Завтра...

"По-перше, це один хворий трах".

Точний, але нерелевантний. Райм сказав 0з пригн0ченим нетерп0нням: "Лон?"

"Так. Що ма"мо. У нього " те, що стосу"ться продукт0в, споживчих товар0в, як0 ми приносимо в наш0 будинки 0 оберта"мося проти нас. Тепер, м0й погляд? В0н зм0ню" порядок подв0йно".

"Що ви сказали?" Рима почалася, рефлекторно.

"Я з тобою трахаюся, Л0нк. Не втримався. Минули м0сяц0, коли ти не ламав мене уроком граматики. Вибачте за мою французьку." Режисер Арчер.

Вона посм0хнулася.

Селл0тто продовжив: "Добре. У нього два плани. Використання контролер0в, щоб зробити заяву або нац0литися на багатих людей, як0 купують дороге лайно чи щось 0нше. Це його улюблена зброя. Облажався, але ось воно. Порядок денний другий: самозахист. Йому потр0бно зупинити людей, як0 за ним женуться. Тобто нас. Ну ви. В0н був на сцен0, щоб ввести код для роботи контролера, так?"

- Правильно, - сказав Арчер. "Ви можете зламати хмарний сервер з будь-яко╖ точки св0ту. Але в0н, зда"ться, хоче бути поруч. Ми вважа"мо, що в нього може бути певний моральний елемент - переконатися, що в0н не завда" шкоди д0тям або, можливо, б0дн0шим людям, як0 не витрачають багато грошей на поблажлив0 продукти".

"Або, - сказав Сакс, - в0н збуджу"ться в0д перегляду".

- Ну, це означа", що в0н м0г залишитися, щоб побачити, хто за ним женеться. Команда збору доказ0в, ви - Амел0я та Рон.

"Я теж був на сцен0", - сказав Райм. "Коли в0н знищив оф0с людини, яка навчила його зламати контролери". В0н скривився. "I в0н побачив там Еверса В0тмора".

"В0н у сил0?" - запитав Селл0тто.

"Н0, адвокат. Я працював з ним - цив0льна справа, авар0я на ескалатор0. Перш н0ж ми зрозум0ли, що це вбивство".

Сел0тто сьорбнув кави, пот0м додав ще цукор. "Було б неважко щоб ваш суб'"кт 0дентиф0кував його. А ти, ти занадто публ0чний, Л0нк. Легко в0дстежити вас 0 вс0х ваших маленьких курчат. Я б отримав захисн0 дан0 про кожного. Я можу це впоратися".

Райм наказав комп"ютеру роздрукувати адресу й телефон В0тмора. Селл0тто нагадав йому, що в0н ма" особисту 0нформац0ю Купера та Сакса, 0 в0н надасть подробиц0 до ╖хн0х резиденц0й. Арчер сказав, що малоймов0рно, щоб вона була п0д загрозою, але Райм був категоричний. "Я все одно хочу, щоб хтось був у твого брата. Навряд чи означа" неможливо. В0дтепер ми вс0 повинн0 вважати, що ми в його пол0 зору".


У порядку денному на сьогодн0: у "Народного берега" заплановано б0льше пустощ0в.

I для цього прекрасний день.

Я пров0в деякий час з Ал0с0"ю, заспокоюючи ╖╖. Вона п0шла попрацювати (вона бухгалтер, свого роду бухгалтер, хоча я не можу сказати вам, де вона працю" 0 чим саме займа"ться. Справа в тому, що вона не в захват0 в0д цього, 0 тому я теж не в захват0. Ми не типова пара; наше життя, звичайно, не зб0га"ться повн0стю). Я насолоджуюся першим, а пот0м другим бутербродом у в0кн0 сво"╖ квартири в Челс0. Смачний, насичений с0ллю. У мене наст0льки низький тиск, що л0кар п0д час обстеження жартома запитав, чи я ще жива. Я посм0хнувся, хоча це було не дуже см0шно в0д медика. Я був схильний розбити йому череп, але не зробив.

Я швидко жую другий бутерброд 0 готуюся виходити.

Проте не зовс0м готовий до повного нападу PG; У мене спочатку доручення.

Сьогодн0 нове вбрання - без кепки на зм0ну, м0й б0лявий стрижень " для всього св0ту. Б0говий костюм, темно-син0й, смужки вздовж н0г. Мо" взуття. Н0чого з ними робити. Мен0 потр0бен спец0альний розм0р. Мо╖ ноги довг0, як мо╖ пальц0, як мо" худе т0ло високе. Стан - синдром Марфана.

Гей, Верне, м0шку з к0стками...

Гей, Б0н Бой...

Не можу м0ркувати з людьми, не можу сказати: це був не м0й виб0р. не можу сказати, Бог кл0пав очима. Або в0н пожартував. Не варто вказувати, що Авраам Л0нкольн був одним 0з нас. Не працю", щоб сказати, у чому справа?

Тож ви в0дпуст0ть це, глузування. Удари. Картинки ковзнули у ваш0й шафц0.

Поки ви не вир0шите не в0дпускати це. Партнер Реда, цей Л0нкольн Райм, його т0ло зрадило його, 0 в0н справля"ться. Продуктивний член сусп0льства. Добре для нього. Я йду 0ншим шляхом.

Рюкзак за плечима, я виходжу на вулицю, сяючий у цей чудовий весняний день. Дивно, як краса розкв0та", щоб наповнити св0т, коли ти на м0с0╖.

Так. Я йду на зах0д до р0чки, 0 чим ближче я п0дходжу до с0рого Гудзона, тим дал0 повертаюся в минуле. Сх0дний 0 центральний Челс0, неподал0к в0д мене, - це квартири, бут0ки, шикарн0 ресторани та реценз0╖ New York T0mes . На далекому заход0 тут 0ндустр0альне м0сце, як, на мою думку, у 1800-х роках. Я бачу буд0влю, яку шукаю. Роблю паузу, надягаю тканинн0 рукавички 0 по передоплат0 дзвоню.

"Everest Graph0cs", - в0дпов0да" голос.

"Так, Едв0н Бойл, будь ласка. Це надзвичайна ситуац0я".

"Ой. Зачекай."

Три хвилини, три ц0л0 хвилини, я чекаю. Як довго це було б, якби це не була надзвичайна ситуац0я, а це не так, але неважливо.

"Прив0т, це Едв0н Бойл. Хто це?"

"Детектив П0тер Фальк. Пол0ц0я Нью-Йорка". Н0, не дуже до телебачення, але я любив Коломбо .

"Ой. Що не так?"

"Мен0 прикро пов0домляти, що вашу квартиру зламали".

"Нема"! Що сталося? Наркомани? Т0 д0ти, що вештаються на вулиц0?"

"Ми не зна"мо, сер. Ми б хот0ли, щоб ви подивились 0 сказали нам, чого не вистача". Як скоро ти можеш бути тут?"

"Десять хвилин. Я не так далеко... Зв0дки ти знав, що я тут працюю?"

Я готова. "Знайшов дек0лька в0зитних карток на п0длоз0 вашого помешкання. Його розграбували".

Таке чудове слово.

"Гаразд. Я зараз буду. Я йду."

В0д""днуюсь 0 розглядаю тротуар. Тут розташован0 0нш0 компан0╖ та комерц0йн0 операц0╖. Одне жалюг0дне рекламне агентство, яке прагне бути крутим. Тротуари досить безлюдн0. Я заходжу на вантажний майданчик покинутого складу. Минуло не б0льше трьох хвилин, як повз проплива" постать Едв0на Бойла за ш0стдесят рок0в, дивлячись уперед 0 занепоко"ний на обличч0.

Швидко ступаючи вперед, я хапаю його за ком0р 0 тягну в т0нь вантажного доку.

"О, Iсусе..." В0н поверта"ться до мене, широко розплющивши оч0. "Ви! Iз залу! Якого б0са?"

Ми сус0ди, квартири дв0, чи три, хоча м0ж собою мало говоримо. Просто кивн0ть прив0т 0нод0.

Я зараз н0чого не кажу. В чому справа? Жодних дотеп, жодних шанс0в на останн0 слова. У так0 моменти люди можуть стати зм0╖ними. Я просто закопав круглий к0нець кулькового молотка в скроню Едв0на. Як 0з Тоддом В0льямсом, коли ми ╖хали випити на згадку про наше сп0льне п0дпри"мство, спрямоване на захист св0ту в0д розумних продукт0в, надто розумних для нашого ж блага.

Тр0ск, тр0ск.

К0стка в0дд0ля"ться. З'явля"ться кров.

На земл0 в0н звива"ться, оч0 не сфокусован0. Витягн0ть молоток - це непросто - 0 зроб0ть те саме. I знову.

Звиви припиняються.

Дивлюся на вулицю. Без п0шоход0в. К0лька машин, але ми були глибоко в темн0й т0н0.

Я тягну б0долашного Едв0на до шафи 0з запасами покинутого вантажного доку покинутого складу й в0дкриваю викривлен0 фанерн0 двер0. М'язи його всередин0. Пот0м присядь 0 в0зьми його телефон. В0н захищений паролем, але це не ма" значення. Я вп0знаю це вчора ввечер0. Ми з Ал0с0"ю займалися коханням на диван0 б0ля аквар0ума. Я глянув на мон0тор служби безпеки й побачив Едв0на, який повертався додому п"яний, як 0 завжди вноч0, б0ля мо╖х дверей 0 записував нас. Не сказав ╖й, н0чого не сказав. Це засмутило б ╖╖, ж0нку, стан спокою яко╖ засмучений.

Але я знав, що мен0 доведеться зламати к0стки Едв0ну за те, що в0н зробив. Просто знав це. Не те, щоб 0снували як0сь докази, за якими можна було б мене вистежити. Просто тому, що робити це - записувати нас - було жорстоко. Це був вчинок Покупця.

I це було достатньою причиною для смерт0 чолов0ка. Хот0лося б, щоб це було з б0льшим ноцицептивним болем, але ви не можете мати все.

Зламай також к0стки його моб0льного - на цих моделях не можна легко вийняти батарею - 0 я утил0зую його п0зн0ше.

Пом0чаю неподал0к к0лькох за0нтригованих щур0в. Обережний, але нюхливий. Хороший спос0б усунути докази, спада" мен0 на думку, голодн0 гризуни, як0 перетравлюють сл0ди доказ0в 0з трупа.

Вийшовши на тротуар, я глибоко вдихаю. У ц0й частин0 м0ста пов0тря трохи дозр0ле. Але бадьорить.

Гарний день...

I скоро поправлятися. Настав час головно╖ под0╖.


"Вставай", - сказав Джон Пероне, пригладжуючи сво" чорне, як смуга, волосся. Це була пляшка? Ймов0рно.

Н0к знав вправу. П0дтягнув сорочку й пов0льно розвернувся. Пот0м скинув 0 штани. I нижню б0лизну. Пероне глянув униз. Вражений, збентежений? Багато чолов0к0в було.

Н0к на ╜удзиках, блискавц0 та заправлен0й.

"Вимкн0ть телефон. I акумулятор розряджений".

Н0к теж це зробив. Поклад0ть ╖х на ст0л Пероне.

В0н глянув на двер0. Там був чолов0к у п0дтяжках. Н0ку стало ц0каво, як довго в0н був присутн0й.

"Все гаразд, Ральфе. В0н чистий".

Н0к дивився Ральфу в оч0, доки той не повернувся й не вийшов 0з к0мнати. Назад до Пероне. "Щоб з""днати крапки, Джоне. М0й друг знайшов твого друга - Нормана Р0нга, нин0 гостя штату, який ╖здив п"ятою на восьму в Г0ллсайд0. В0н заробив соб0 серйозний час, тому що погодився мовчати, коли м0г накинутися на вас. У мене, однак, достатньо, щоб по"днати вас двох".

"Iсус, чолов0че. Чорт". Н0к здогадався, що кол0р обличчя Пероне, рум"яний п0сля гри в гольф 0 в0дпустки на вих0дних, став ще рум"ян0шим п0д нафарбованим волоссям.

"Це все в лист0 до мого адвоката, який буде в0дкритий у раз0 мого трахатися. Ви зна"те решту, чи не так? Тож не будемо тут обурюватися. Або бурхливий. Або з легк0стю. Давайте просто поговоримо про справи. Ви н0коли не замислювалися, зв0дки взявся товар, який ви вкрали?"

"Алгонк0н?" Тепер Пероне був спок0йн0ший. "Я продовжував чекати, поки хтось вийде з дерева. Але н0хто не зробив. Що я збирався робити, зн0мати рекламу? Знайдено: Окс0 та Перк 0 пропофол на два м0льйони долар0в. Телефонуйте за цим номером".

"Жодно╖ шкоди. Але час для мо╖х грошей".

"Тоб0 не потр0бно було виступати, як довбаний Хрещений батько".

Н0к скривився. "Вся повага, Джоне. Що сталося з власником складу, де я збер0гав лайно? Стен Редман?"

Пероне вагався. "Нещасний випадок. Буд0вельна площадка."

"Я чув, що ви поховали його живцем п0сля того, як в0н сам намагався перенести товар".

"Я не пригадую такого випадку".

Н0к кинув на нього кривий погляд. "Тепер грош0. Я це заробив. Мен0 це потр0бно."

"Я п0ду ш0сть".

"Ми не ведемо переговори, Джоне. Нав0ть якщо ви п0д0йшли до найжорстк0шого паркану в м0ст0, ви подолали п"ятдесят п"ять очок. Це б0льше м0льйона. I я можу посперечатися, що ви цього не зробили. Ти зовс0м не дисконтний хлопець. Ви продали його на вулиц0. Ви, ймов0рно, п0шли з трьома М. Чистий прибуток".

Пероне знизав плечима. Екв0валент: Так, досить багато.

"Тож ось угода. Я хочу м0льйон. I я хочу, щоб документи показали, що це позика - в0д компан0╖, яку неможливо в0дстежити до вас чи будь-кого, хто ма" послужний список. Т0льки у нас " стороння угода, написана, що борг прощений. Я буду хвилюватися про IRS, якщо до цього д0йде".

Гримаса Пероне була радше неохоче захопленням. "Тоб0 ще щось довбане, Н0ку?"

"Насправд0, так, ". Алгонк0нський джек, Гованус? Я хочу, щоб ти розповсюдив на вулиц0, що це зробив не я. Це був м0й брат. Донн0".

"Ваш брат? Ти його приглушу"ш?"

"В0н мертвий. Йому наплювати".

"Що б люди не чули на вулиц0, н0хто не скасову" сво╖х переконань".

"Я знаю це. Я просто хочу, щоб люди, як0 в курс0, це почули".

Пероне сказав: "Я знав, що цей товар знову пересл0дуватиме мене. Ми зак0нчили?"

"Майже".

"О, Христе".

"Тепер " хлопець на 0м"я В0ттор0о Гера. Волод0" рестораном в БК. М0сце його 0м'я. В0ттор0о".

"Так?"

"Я хочу, щоб хтось в0дв0дав його, сказав йому, що в0н збира"ться продати це м0сце мен0. За половину того, що в0н просить".

"А якщо в0н цього не зробить?"

"Нехай той хтось покладеться на свою дружину та дочок. Я думаю, що у нього теж " онуки. Просто в0зьм0ть к0лька ╖хн0х фотограф0й у парку та над0шл0ть ╖х йому. Це повинно зробити це. Якщо н0, нехай хтось в0дв0да" його молодшу дочку. Ханна. Вона вигляда" як пов0я. Просто покатай ╖╖ навколо кварталу".

"У тебе " стиль, Н0ку".

"Ти пограбував мене, Пероне. Мен0 не потр0бно в0д вас жодного лайна".

"Гаразд. Я оформлю документи". Тод0 Пероне нахмурився. "Як ти дав мен0 чайов0, Н0ку? Це не могло бути так просто. Я дуже добре кавер трек0в. Завжди. Хто цей тв0й друг?"

"Звуть Фредд0 Карузерс".

"Щоб в0н м0г по"днати мене з товаром для пограбування Алгонк0на. I з""днай нас 0з тобою".

Н0к сказав: "Це п0дводить мене до мого останнього прохання".

Пероне пов0льно кивав. Його погляд залишився на чомусь позаду Н0ка, на капелюс0 на в0шалц0, чи на жирн0й плям0 на ст0н0, чи на фотограф0╖, на як0й в0н грав у гольф у Медоубруку.

А може взагал0 н0 на чому.

"Сьогодн0 Фредд0 п0дв0з мене. Я сказав йому, що хвилююся, що мене пересл0ду" пол0цейський, 0 ми п0рнули в гараж у торговому центр0 Grand Central Center. Решту шляху я взяв такс0".

"Пол0цейський?"

"Н0, н0, я вигадав. Я просто хот0в, щоб Фредд0 охолодив його". У Н0ка була 0дея, як це вийде.

Пероне тихо сказав: "Ми можемо про це подбати". В0н подзвонив. За мить Ральф 0з м0цними грудьми, яскравими п0дтяжками й крижаним блиском повернувся.

"Н0к Карелл0, Ральф Сев0ль".

На мить чолов0к замикав оч0, пот0м потисли руки.

"Я маю для вас роботу", - сказав Пероне.

"Звичайно, сер".

Н0к д0став телефон, вставив батарею й ув0мкнув його. В0н написав Фредд0; в0н не хот0в чути голос чолов0ка.

На зворотному шляху. ╢ ознаки Калла?

Не було б, звичайно.

н0.

Н0к набрав 0 над0слав:

Де ти "?

В0дпов0дь була:

Ф0олетовий р0вень б0ля дверей Forever 21.

Наступним пов0домленням Н0ка було:

МС в 15.

В0д Фредд0:

Все добре?

Н0к вагався, а пот0м набрав.

Gr8

Н0к дав Ральфу 0нформац0ю про м0сцезнаходження Фредд0. "В0н в чорний Escalade". Пот0м в0н кинув погляд на Пероне. "Жодного похованого лайна. Швидко, безбол0сно".

"Звичайно. Мен0 не потр0бно надсилати пов0домлення. Це лише в0льн0 к0нц0".

"I я не хочу, щоб в0н знав, що це був я".

Ральф скривився. "Я зроблю все, що зможу. Але".

"Просто спробуйте. Телефон отримав мо╖ пов0домлення. А мо╖ в0дбитки в його позашляховику".

"Ми про все подба"мо". Ральф кивнув. I вийшов з каб0нету. Н0к побачив на пояс0 великий н0кельований автоматичний п0столет. Подумати, що одна з цих куль опиниться в мозку його друга за п0вгодини.

Н0к п0дв0вся, 0 вони з Пероне потисли один одному руки. "Я в0зьму такс0 до м0ста".

"Н0к?"

Чолов0к зробив паузу.

"Ти хочеш попрацювати з0 мною?"

"Я просто хочу в0дкрити св0й б0знес, оселитися та одружитися. Але, зв0сно, я подумаю". Н0к вийшов з оф0су, взяв телефон 0 набрав номер.


РОЗДIЛ 43

Райм дивився на Амел0ю Сакс, коли ╖╖ телефон задзвонив.

Вона в0двела в0д нього погляд 0 ступила в закуток в0тальн0, щоб прийняти дзв0нок. Вона була до к0мнати спиною. Йому стало ц0каво, чи це ╖╖ мати. ╥╖ плеч0 були опущен0. Все було гаразд? В0н знав важку 0стор0ю матер0 та дочки, але також знав, що з роками вона покращилася. Роза пом'якшала. Сакс теж була, щодо ╖╖ матер0. Минають роки, нудн0 кра╖. Ентроп0я. А тепер, звичайно, хвороба ж0нки. Чийсь ф0зичний стан, як в0н добре знав, може зм0нити все.

В0н не м0г багато чого почути чи зрозум0ти. Нарешт0: "ресторан" 0 "роз0йшлися" 0 "в0таю". Вона звучала захоплено. Пот0м, послухавши деякий час: "Я в0рю в тебе".

Не Роза. Тод0 хто?

В0н повернувся до таблиць доказ0в 0 п0д0йшов ближче. Його роздуми перервав Лон Селл0тто. "Щось близько в NCIC?"

- Н0, - сказав Райм. Файли чотирнадцяти ос0б 0 с0м файл0в майна в нац0ональн0й баз0 даних злочин0в були спрямован0 на ос0б з невиконаними ордерами або 0нших п0дозрюваних, а також на викрадене майно; можна було запустити проф0ль злочину або схему злочин0в 0 назвати к0лька 0мен, але система ФБР була розроблена не для цього.

Джуль"тт Арчер сказала: "У засобах масово╖ 0нформац0╖ та на наукових сайтах я знайшла багато 0стор0й або пов0домлень про випадки злому 0нтелектуальних систем. В основному для заради злому. Характер хоб0, розпов0да" син. Змагання. Н0хто навмисно не використовував прилад як зброю, хоча деяк0 хакери взяли п0д контроль автомоб0л0 та св0тлофори".

"Стоп-сигнали. Це страшна думка". В0д Sell0tto.

Вона продовжила: "Використовувати в них бездротове керування дешевше - громадським роботам не потр0бно копати та прокладати кабел0".

Селл0тто сказав: "Суц0льний фон. З тебе вийшов би хороший пол0цейський".

"Пройти медогляд було б проблемою".

Селл0тто пробурмот0в: "Л0нк ц0лий день сидить на дуп0. Можете проконсультуватися. Влаштуйте йому конкуренц0ю. Тримайте його р0зким". Пом'ятий детектив знову переглядав таблиц0. "На б0са його проф0ль? Можливо, вибух0вка, але останн0м часом у нас н0чого не було. Токсини, але н0хто не отру╖вся. В0н чудовий столяр. Як ви дума"те, що в0н побудував? Шафи чи книжков0 полиц0? З0 склянкою, можливо, це все".

- Н0, - сказав Райм, - осколки скла були стар0. А Амел0я знайшла глазуруючу сум0ш. Я не думаю, що меблеве скло монтують з0 скл0нням. Це для резиденц0й. Кр0м того, бачиш гуму? Його знайшли разом з ам0аком. Це св0дчило про те, що в0н зам0нив розбите в0кно та почистив нове ракелем 0 паперовим рушником". Його голос згас, коли в0н подивився на таблицю. "В0кно".

Пуласк0 сказав: "Нав0ть псих0-вбивц0 потребують ремонту вдома. Напевно, це не пов"язано з0 справою".

Райм м0ркував: "Але в0н нещодавно його в0дремонтував. Сл0д був св0жий 0 знайдений разом з 0ншими доказами з м0сця под0╖. Це просто припущення, але якщо ви збира"теся проникнути в чийсь будинок чи оф0с...

"Можна сказати, що ти ремонтник", - сказав Селл0тто.

Сакс сказав: "Одягн0ть комб0незон. Нос0ть 0з собою новий шматок скла. Зламатися, д0стати те, що вам потр0бно, пот0м зам0нити скло, почистити його 0 п0ти. Кожен, хто дивиться, подума", що ти супер або тебе найняли робити ремонт".

Арчер додав: "I ран0ше в0н прикидався роб0тником - у Театральному квартал0".

Селл0тто сказав: "Можливо, в0н кудись проник, щоб д0знатися, чи " якийсь пристр0й, у якому " один 0з тих контролер0в. Ця штука DataW0se".

"Йому це не потр0бно", - зауважив Арчер. "Його перша жертва, Тодд В0льямс, завантажив список продукт0в 0з контролерами та людьми чи компан0ями, як0 ╖х купили".

Вона справд0 сказала "в0к"? Райма повесел0шала.

"Так, так", - сказав Селл0тто. "Це в0рно."

Райм сказав: "Я м0г би це побачити, якби осколки скла, як0 ми знайшли, були матовими - в0н зам0нив скло прозорим, щоб бачити свою зону вбивства. Але розбите скло було ясно. Старий чи дешевий, але зрозум0лий. Я хочу працювати з цим. Якщо припустити, що наш сценар0й ремонтника в0кон д0йсний 0 - будьмо см0ливими - в0н плану" ще одну атаку, то це тому, що в ц0льовому м0сц0 нема" вбудованого продукту".

Сакс швидко сказав: "I це тому, що в0н пересл0ду" когось, кого нема" в списку. Конкретна людина, а не випадковий споживач".

- Добре, - сказав Райм. "Давайте попрацю"мо з цим".

"Але чому?" В0д Арчера.

Райм на мить заплющив оч0. Пот0м швидко в0дкрився. "Хтось, хто " загрозою. Що Лон т0льки пропонував. Це його друга м0с0я. Щоб зупинити тих, хто за ним женеться або загрожу" йому. Нас. Можливо, св0док, хтось, хто його зна" 0 може почати п0дозрювати. Щось на д0аграмах, що могло б св0дчити про жертву, не пов"язану з продуктами, н0чого сп0льного з його ман0фестом проти споживач0в?"

В0н сканував д0аграми. Хоча джерело деяких предмет0в не було 0зольовано ( Кв0нс?? ), усе було 0дентиф0ковано, кр0м одного.

"Прокляття, Мел. Що за рослина? Багато рок0в тому ми запитували Товариство сад0вник0в".

"Це було вчора".

"В0ки, як я вже сказав", - р0зко сказав Райм. "Дзвон0ть. Д0знайся".

Купер ще раз подивився на номер 0 подзвонив. "Професор Ен0стон? Це детектив Купер. NYPD. Я над0слав вам той зразок сл0д0в рослинност0, який ми знайшли на м0сц0 злочину. Вам пощастило? У нас певний тиск часу... Звичайно". Купер глянув на них. "В0н зараз це шука"".

"Що св0дчить про те, що це не було особливо обтяжливим запитом, - пробурмот0в Райм, мабуть, голосн0ше, н0ж мав бути.

Мова т0ла Купера зм0нилася, коли розмова в0дновилася. В0н писав на блокнот0 поруч 0з собою. "Зрозум0ло, дякую, професоре". В0н в0дключився. "Це р0дко. Його нечасто зустр0неш".

"Ось що означа" р0дко, Мел. Що це, в б0са?"

"Це фрагмент листя г0б0скуса. Але що р0дко, це те, що в0н блакитний. Будуть обмежен0 джерела..."

"Боже м0й!" Сакс д0стала св0й телефон 0 натиснула кнопку швидкого набору. "Це детектив П"ять В0с0м В0с0м П"ять. Sachs. Мен0 потр0бн0 оф0цери на Four Two One E0ght Mart0n Street, Брукл0н. Можливо десять тридцять чотири трива". П0дозрюваний б0лий чолов0к, ш0сть два-ш0сть чотири, вага один п'ятдесят. Можливо, озбро"ний... Я в дороз0".

Вона поклала трубку, схопила куртку. "Д0м мо"╖ матер0. Я подарував ╖й блакитний г0б0скус на день народження. Це на ╖╖ задньому двор0, прямо б0ля в0кна у п0двал. В0н там щось сфальсиф0кував".

Сакс кинувся до дверей, подзвонивши вдруге.


Спрацював автоматичний вимикач.

Роза Сакс була тепер у вогкому п0двал0 свого брукл0нського м0ського будинку, м0сц0, де пахне пл0снявою. Вона пов0льно йшла до панел0. Пов0льно не через хворобу серця, а через метушню.

Переглядаючи ящики, полиц0, стелаж0 з одягом, загорнутим у пластик.

Нав0ть тут вона почувалася добре - "нав0ть", тому що вона ухилялася в0д складно╖ павутини.

добре.

Проводячи деякий час у сво"му будинку для р0зноман0тност0.

Вона любила свою дочку, ц0нувала все, що Ем0 робила для не╖. Але д0вчина- ж0нка -була такою, ну, мамою-кучкою, щодо операц0╖. Залишайся в мо"му дом0, мамо. Давай. Н0, я вас п0двезу. Н0, я заберу вечерю.

Мило з ╖╖ боку. Але справа в тому, що Роуз не збиралася розлучатися за к0лька дн0в до операц0╖. Н0, було очевидно, про що думала Ем0 - що Роуз може не прокинутися в0д глибокого сну, поки х0рург вир0зав компоненти ╖╖ серця 0 зам0нив ╖х маленькими трубочками з меншо╖ частини ╖╖ т0ла.

Донька хот0ла проводити з мат0р"ю якомога б0льше часу - на випадок, якщо Частина А не ладнатиме з Частиною Б, чого, до реч0, Бог н0коли не хот0в.

Нагор0 задзвонив ╖╖ моб0льний телефон.

Вони могли залишити пов0домлення.

А може, наполеглив0сть Амел0╖ - 0 наполеглив0сть - була просто ╖╖ безкомпром0сною натурою.

I в цьому, посм0хаючись, подумала Роза, вона сама винна. Вона думала про буремн0 дн0 з дочкою. Що було джерелом настрою Роуз, ╖╖ парано╖, ╖╖ п0дозр0лост0? Дума"ш, що батько з дочкою змовляються втекти в0д мами?

Але це була зовс0м не параноя. Вони змовлялися .

Як 0 вони повинн0 були. Яка ж я була норовлива. Хто знав, у чому причина... Можливо, були л0ки, як0 я м0г прийняти, можливо, терапевти, з якими я м0г би под0литися. Але це була б слабк0сть.

А Роуз Сакс н0коли не справлялася з0 слабк0стю.

У цей момент, занурена в ц0 роздуми, вона в0дчула вибух гордост0. Тому що плюсом такого ставлення було те, що вона створила сильну дочку. Герман над0лив д0вчину серцем 0 гумором. Роза дала ╖й сталь.

Безкомпром0сн0сть...

Св0тло тут, у п0двал0, працювало - саме на другому поверс0 лампа згасла. Вона дивувалася, чому лопнув рубильник. Вона н0чого не вмикала, н0 праски, н0 фена. Вона читала. I п0п, згасло св0тло. Але будинок був старий; можливо, один 0з рубильник0в був поганий.

Тепер дзвонив домашн0й зв"язок - старомодний дзв0н, дзв0н, дзв0н ...

Вона зробила паузу. Ну, на цьому теж була голосова пошта. Можливо, телемаркетер на стац0онарному телефон0. Вона б0льше не користувалася цим телефоном, переважно моб0льним.

Ласкаво просимо в двадцять перше стол0ття. Що б подумав Герман?

В0дсунувши к0лька ящик0в, щоб зв0льнити шлях до коробки рубильника, вона подумала про Н0ка Карелл0.

Роза припустила, що ця 0стор0я правдива, що в0н узяв провину за свого брата. Це здавалося добре, це здавалося благородним. Але, як вона сказала сво╖й дочц0, якби в0н справд0 любив Ем0, чи не знайшов би в0н кращого способу впоратися з цим? Пол0цейський повинен був визнати, що ти робив все правильно, коли справа стосувалася закону. ╥╖ чолов0к все життя був пол0цейським, п0шох0дним патрульним, ходив у ряд0 м0сць, переважно на Таймс-сквер. В0н виконував свою роботу з0 спок0йною р0шуч0стю 0 н0коли не був конфл0ктним, розряджаючи конфл0кти, а не розпалюючи вогонь. Роза н0коли не бачила, щоб Герман за когось гр0в. Тому що, нав0ть якби з добро╖ причини, це було б брехнею.

Стискання губ. Iнша справа: ╖╖ донька була неправильна, неправильна, неправильна, коли взагал0 сп0лкувалася з Н0ком. Роуз бачила його оч0. В0н хот0в, щоб вони повернулися разом, ясно як б0лий день. Розу було ц0каво, що про це зна" Л0нкольн. Роуз порадила б, щоб Ем0 негайно кинула Н0ка, нав0ть якби мер сам подарував йому велику товсту синю стр0чку з написом "Вибачте" .

Але така вже була природа д0тей. Ви виношували ╖х, формували якомога найкраще, а пот0м випускали у св0т - пучки, у яких м0стилися вс0 ваш0 золот0 з0рки та вс0 ваш0 недопалки.

Ем0 вчинила б правильно.

Роза спод0валася.

Продовжуючи рух до коробки вимикача, вона пом0тила, що в0кно поруч було досить чистим, для р0зноман0тност0. Можливо, сад0вник помив його. Вона мусить подякувати йому, коли в0н прийде наступного тижня.

Роуз передала к0лька старих коробок 0з написом "Старша школа А" . Роуз тихо засм0ялася, згадуючи т0 божев0льн0 роки, як Ем0 проводила в0льн0 години на ремонт0 автомоб0л0в 0 влаштовувалася на роботу модел0 в деяк0 з пров0дних агентств Манхеттена (згадала, як одного разу с0мнадцятир0чн0й д0вчин0 довелося носити чорний лак у мод0). зн0мати не тому, що в сцен0 був готичний шик, а тому, що з-п0д ╖╖ н0гт0в виявилося неможливо викопати мастило General Motors).

Роза вир0шила взяти одну з коробок нагору. Як весело це переглядати. Вони могли б зробити це разом. Можливо, сьогодн0 ввечер0, п0сля вечер0.

I вона почала висувати коробки, щоб зв0льнити шлях до коробки вимикача.


РОЗДIЛ 44

Сиджу на пороз0, в комб0незон0 та кепц0, я знову роб0тник, в0дпочиваю. Газета та кава п0д рукою, як0 затримуються, перш н0ж я повинен повернутися до роботи.

I дивлячись кр0зь в0кно п0двалу м0ського будинку м0с0с Роуз Сакс в 0дил0чному Брукл0н0. А, ось вона, з"явля"ться в пол0 зору.

Це добре спрацювало, м0й план. Днями, спостер0гаючи за м0ським будинком Реда, всього за ш0сть квартал0в зв0дси, я пом0тив л0тню ж0нку, яка вийшла з дверей д0вчини-пол0цейсько╖ та зачинила на засув. Явна схож0сть. Т0тка чи мати. Тож я п0шов за нею сюди. Трохи доторкнувшись до Google... 0 зв"язок став зрозум0лим.

Прив0т, мамо...

Червоного потр0бно зупинити 0 дати йому урок. Вбивство ц0"╖ ж0нки добре зробить свою справу.

Роза, гарне 0м'я.

Скоро стане сухою, мертвою кв0ткою.

Я хот0в би знову використати один 0з мо╖х над0йних експлойт0в контролер0в, але днями я старанно сканував 0 не знайшов вбудованих схем, як0 благали, щоб ╖х допустили до мереж0, або викидали дан0 в небо. Але, як я знаю з роботи з деревом, 0нод0 потр0бно 0мпров0зувати. Бразильський пал0сандр, деф0цит? Тож йд0ть з 0нд0йським. Не такий багатий. Не такий хтивий ф0олетовий. Р0же по-р0зному. Розгладжу" по-р0зному. Але ти справля"шся.

А 0нколи дитяча коляска, комод чи ситчасте л0жко виходять краще, н0ж ви планували.

Так. Подивимося, чи вдасться мо╖ вдосконалення. Це д0йсно було досить просто. Я п0длаштував схему в0д замка дверей гаража, щоб замкнути св0тло у в0тальн0 Роуз. К0лька хвилин тому я натиснув кнопку в0дкривачки на пульт0 дистанц0йного керування, в0д чого лопнув рубильник. I Роуз п0шла вниз, щоб знайти коробку та скинути ╖╖.

Зазвичай ╖й було б легко просто повернути перемикач у положення "ув0мкнено".

Хай буде св0тло...

Т0льки цього не станеться. Тому що я також в0дв0в маг0страль в0д вх0дного проводу до само╖ коробки автоматичного вимикача. Металев0 двер0 - це, по сут0, др0т п0д напругою, що м0стить 220 вольт 0 багато чудових п0дсилювач0в, що зупиняють серце. Нав0ть якщо вона схильна вчинити мудро, безпечно 0 вимкнути основне живлення перед тим, як скинути вимикач, ╖й все одно доведеться в0дкрити двер0, щоб зробити це.

I зап.

Тепер вона в дек0лькох футах в0д коробки вимикача. Пот0м, на жаль, вона зника" з поля зору.

Але зрозум0ло, де вона. I вона зараз потягнеться до ручки...

Так!

Антикл0мактичний. Але я бачу, що це спрацювало 0деально.

Коли вона завершила ланцюг сво╖м т0лом, у головн0й л0н0╖ сталося коротке замикання, внасл0док чого вся електрика в будинку зникла - св0тло на верхньому поверс0, у п0двал0 та передн0х дверях погасло.

Я уявляю, що я почув гарчання, але це мало бути в мо"му розум0нн0. Я занадто далеко для цього.

До побачення, Роза.

Вста" 0 посп0ша" геть.

За квартал ц0"╖ при"мно╖ вулиц0 я чую сирени. Ста" все голосн0ше. Ц0каво. Вони йдуть сюди? Може бути, вони прямують до мене?

Ред щось придумав? Що я збирався сп0ткати гн0в Ед0сона на маму?

Н0, неможливо. Це просто зб0г обставин.

Не можу не бути в захват0 в0д роботи рук. Ви засво╖ли св0й урок, детективе Ред? Я не той, хто заляку".


Який день, такий день.

В0н так чекав повернення додому.

Доктор Натан Iган полегшив великий седан у заторах у Брукл0н0, на вулиц0 Генр0 в Хайтс. Не надто перевантажений. добре. В0н потягнувся, почув хлопок суглоба. П'ятдесятисемир0чний х0рург втомився. Сьогодн0 в0н пробув в операц0йн0й ш0сть годин. Два жовчних м0хура. Одна апендектом0я. К0лька 0нших. Не треба було. Але хлопчиков0 з0 скальпелем потр0бна була допомога. Деяка медицина була про д0агностику, направлення та б0знес. Деяк0 стосувалися розр0зання людського т0ла.

Той молодий житель не був таким.

Натан Iган був.

виснажений. Але б0льш-менш вм0ст. В0н почувався добре, почувався очищеним. Н0хто так не чистив 0 не шл0фував, як л0кар0, особливо х0рурги. Ви зак0нчили свою зм0ну - 0 це була зм0на, як у роб0тника на конве"р0 - ви зак0нчили свою зм0ну найгаряч0шим гарячим душем. Найб0льш в'яжуче з мила. Тво" т0ло поколю", у вус0 дзижчить лютий пот0к.

Пам"ять про жовч 0 кров змилася, тепер в0н був у настро╖ свого чолов0ка та батька. Насолоджуючись при"мною по╖здкою при"мною частиною м0ста, яке в0н любив. Невдовз0 в0н побачить свою дружину, а п0зно ввечер0 - дочку та свого першого онука. Хлопчика на 0м'я Джаспер.

Хм Яшма.

Це не його перший виб0р, коли йому сказала дочка. "Джаспер, правда? Ц0каво".

Але пот0м, побачивши перед собою маленьку зморшкувату краплю, торкнувшись сво╖х крих0тних-крих0тних пальчик0в на руках 0 ногах 0 насолоджуючись спантеличеною дитячою посм0шкою, в0н вир0шив, що будь-яке 0м"я чудове. Бальтазар, Федер0ко, Аслан. Сью. Це не мало значення. Тут, на земл0, був рай, 0 в0н згадав у цю мить, в0ч-на-в0ч з онуком, чому дав клятву Г0ппократа. Тому що життя ц0нне, життя дивовижне. Життя варте того, щоб присвятити йому сво".

Iган ув0мкнув супутникове рад0о, натиснув кнопку попереднього вибору, один 0з канал0в NPR, 0 почав слухати чудове шоу Терр0 Гросса.

"Це св0же пов0тря ..."

Саме тод0 його машина збожевол0ла.

Без попередження двигун почав верещати, н0би в0н натиснув на педаль газу; 0ндикатор кру╖з-контролю спалахнув спонтанно - його рук не було поблизу перемикача! - 0 система, мабуть, давала команду двигуну роз0гнатися до сотн0!

"Iсусе, н0!"

Тахометр засв0тився червоною л0н0"ю, 0 машина кинулася вперед, шини дим0ли, а задня частина хиталася, як у дрег-рейсера.

I╜ан закричав у пан0ц0, коли ви╖хав на зустр0чний транспорт 0, на даний момент, на порожню смугу. Автомоб0ль на╖хав на п"ятдесят, ш0стдесят - його голова в0дкидалася назад, а оч0 були розфокусован0. В0н р0зко натиснув ногою на гальмо, але стрибки двигуна були наст0льки невблаганними, що машина майже не спов0льнилася.

"Нема"!" Пан0ка охопила його повн0стю. В0н натиснув на гальмо 0 знову й знову гальмував. В0н в0дчув, як у нього тр0снула плесна. Тепер з0 швидк0стю ш0стдесят миль на годину та п0дйомом, його машина продовжувала буксувати та петляти. Машини з"╖жджали з його шляху, гудячи.

Л0кар заклинив кнопку "Пуск/стоп" двигуна, але мотор продовжував демон0чний рев.

Думайте!

Перемикач передач! Так! Нейтральний. В0н перев0в важ0ль у центральне положення, 0, слава Богу, це вдалося. Двигун все ще вив, але коробка передач була вимкнена. В0н подався вперед, коли машина спов0льнилася, опускаючись до ш0стдесяти п"яти, ш0стдесяти.

Тепер гальма.

Як0 взагал0 не працювали.

"Н0-н0-н0!" - скрикнув в0н.

Охоплений пан0кою, парал0зований, в0н м0г лише дивитися вперед, поки машина мчала на червоне св0тло до перехрестя попереду, пом0чаючи транспортн0 засоби, що зупинилися або пов0льно повзли смугою поперечного руху перпендикулярно до нього. Машини, см0тт"воз, шк0льний автобус. В0н вдарив би одного з них бортом з0 швидк0стю близько п"ятдесяти миль на годину.

Уламок рац0онально╖ думки: Ти мертвий. Але рятуйте, хто може. Збийте вантаж0вку, а не автобус! Праворуч, трохи! Але його руки не могли впоратися з його думками, 0, налаштувавши кермо, машина повернула прямо в поворот до седана Toyota. В0н дивився на пан0чне обличчя вод0я крих0тно╖ машини, до яко╖ в0н мчав прямо. Л0тн0й чолов0к був такий же замерзлий, як Натан Iган.

Ще одне смикання колеса, 0 автомоб0ль л0каря вр0зався в задню частину вод0я японського автомоб0ля, на к0лька фут0в позаду чолов0ка за кермом.

Наступне, що х0рург зрозум0в, що в0н прийшов, п0сля того, як пов0тряна подушка втратила його. В0н завмер на м0сц0, об0йнятий сталевими к0стками з0м"ято╖ машини. У пастц0. Але живий, подумав в0н. Господи, я живий.

Надвор0 б0гають люди. Моб0льн0 телефони зн0мали авар0ю. Уколи... Чи хоча б одна людина мала порядн0сть подзвонити в 911?

Пот0м, так, в0н почув сирену. Чи опинився б в0н у власн0й л0карн0? Це було б досить 0рон0чно, можливо, той самий л0кар швидко╖ допомоги, якому в0н допомагав...

Але почекай. Мен0 так холодно. чому

Я парал0зований?

Тод0 Натан I╜ан зрозум0в, що н0, в0н мав повне в0дчуття; те, що в0н в0дчував, - це р0дина, що водоспадами текла по його т0лу з пон0вечено╖ задньо╖ частини Тойоти, яку в0н практично розр0зав навп0л.

Бензин просочував кожен дюйм його т0ла в0д пояса донизу.


РОЗДIЛ 45

Мел0я Сакс досягла в0с0мдесяти на FDR.

Це було нелегко зробити. Викликаючи звуков0 сигнали та витягнут0 пальц0, Сакс про0гнорував протести й зосередився на пошуку пром0жк0в м0ж автомоб0лями, люто гальмуючи, мчачи через зм0ну смуги руху. П0дтримуйте висок0 обороти, висок0, висок0. Максимум п'ята передача. Четверте - вона назвала це см0ливим механ0змом - було кращим. I м'ясо з картоплею, трет".

Коли ви руха"тесь, вони не можуть д0статися.

I насл0док: коли ви руха"теся, вони не можуть втекти .

"Н0", - говорила вона в гучномовець, звертаючись до патрульного з д0льниц0 б0ля м0ського будинку ╖╖ матер0. "В0н десь поруч. Це його MO. В0н... о, чорт.

"Що це таке, детективе?" - запитав оф0цер.

Вона впоралася з заносом, коли проносилася повз автомоб0ль, який р0зко загальмував, щоб раптово ви╖хати, чого н0 вод0й, н0 вона не планували. Турин 0 Телець, далек0 родич0, промахнулися потенц0йно смертельним поц0лунком на два дюйми, максимум.

Сакс продовжив: "Його д0я поляга" в тому, що в0н поруч, коли в0дбува"ться напад. В0н м0г би влаштувати ДТП 0 п0ти, але не робить цього. Ймов0рно, в0н клацнув вимикач 0 чекав, щоб переконатися, що жертва, - ╖╖ голос захрипся, - щоб переконатися, що моя мати д0станеться пастки. У нього лише десять хвилин старту, 0 ми не дума"мо, що у нього нема" машини. Багато циган".

"Ми розчища"мо, детективе. Просто..."

"Б0льше т0л. Я хочу, щоб там було б0льше т0л. В0н не може зайти так далеко!"

"Звичайно, детективе".

Вона пропустила те, що в0н ще сказав. Зосереджуючись на розм0щенн0 м0ж двома транспортними засобами в простор0, кр0зь який не мав про╖хати трет0й транспортний зас0б. По гуркоту двигуна "Тор0но" вона не могла зрозум0ти, чи було встановлено контакт. Завили гудки. Подайте до суду на мене, подайте до суду на м0сто, - подумала вона. I, роздратована тим, що втратила секунди на гальмування, вона р0зко переключилася на нижчу передачу й знову досл0дила червону л0н0ю.

"Ще люди на м0сц0", - повторила вона патрульному 0 в0дключилася. Пот0м сказав у моб0льний: "Подзвони Райму".

В0н одразу в0дпов0в. "Сакс. Де ти?"

"Просто на Брукл0нський м0ст... Зачекайте".

Вона об"╖хала 0д0ота на одному з тих низьких велосипед0в, на яких ти в0дкида"шся, а над головою майорить прапор. Це був не великий занос; поверхня мосту добре вчепилася в ╖╖ шини, 0 вона р0зко повернула в нього. Форд виправився. Пот0м перед нею було чисте поле, 0 вона знову прискорилася.

"Лон уже назвав COC. Дос0 н0чого. Також перев0ряю метро".

"Добре. I... О, Iсусе Христе".

Ув0мкн0ть зчеплення, гальмуйте на повну, переключ0ть на другу передачу на випадок, якщо вам це знадобиться, гальмуйте ручним гальмом, занес0ть, щоб отримати трохи м0сця...

"Сакс!"

"Тор0но" зупинився за два фути позаду такс0, на сорок п"ять градус0в у смуз0 - ну, п0втора смуги, оск0льки вона була, так, п0д кутом. Величезний затор розтягнувся повз такс0, у яке вона мало не вр0залася.

"Рух зупинено, Райме. Бл0н. Зовс0м зупинився. А я на середин0 мосту. Чи можете ви попросити Мела чи Рона визначити мен0 маршрут, коли я вийду? Один без руху?"

"Зачекай." Райм крикнув: "Лоне, мен0 потр0бен в0льний шлях в0д сх0дного к0нця Брукл0нського мосту до будинку матер0 Амел0╖".

Вона вил0зла з машини й зазирнула вперед. Море транспортних засоб0в. Нерухоме.

"Чому зараз?" - пробурмот0ла вона. "Чого, в б0са, зараз?"

╥╖ телефон дзижчав номером, який вона вп0знала. Патрульний, з яким вона нещодавно сп0лкувалася. Вона поставила Райма на утримання та прийняла дзв0нок. "Оф0цер, що у вас?"

"Вибачте, детективе. У дороз0 " дюжина RMP, 0 ESU надсила" вантаж0вку. Т0льки дивно. Дорожн0й рух взагал0 псований. вибач Зовс0м облажався. The He0ghts, Carroll Gardens, Cobble H0ll. Н0хто не руха"ться".

Вона з0тхнула. "Тримай мене в курс0." Вона повернулася до дзв0нка Райма.

... ти там, Сакс? Можеш ти-?"

"Я тут, Райм. Що за 0стор0я?"

"Ви застрягнете на деякий час. Схоже, п"ять нещасних випадк0в одночасно. Б0ля будинку тво"╖ мами".

"Черт", - виплюнула вона. "Бьюсь об заклад, що це в0н. Unsub Сорок. Пам'ята"те, що сказав Родн0? В0н може налажати машини контролером. Ось що в0н зробив. Я паркуюся тут 0 с0даю на по╖зд. Скажи Лону, щоб команда забрала мо╖ колеса. Ключ0 будуть п0д задн0м килимком."

"Звичайно".

Не турбуючись про дор0жку, Сакс рушив мостом на сх0д. Через два потяги й проб0жку - через п0вгодини - вона була в м0ському будинку сво"╖ матер0, вриваючись у в0тальню, киваючи оф0церам, медикам. Тод0 вона замовкла.

"Мама".

"Любий".

Ж0нки обнялись. Плоть 0 к0стки матер0 тривожно крихк0 п0д руками доньки.

Але з нею все гаразд.

Сакс в0дступив 0 оглянув ╖╖. Роза Сакс була бл0да. Але це, мабуть, в0д переляку. Вона не постраждала в0д Unsub 40 - медики були тут через хворобу серця. Запоб0жний зах0д.

Однак це був дуже близький дзв0нок. Райм пояснив Саксу, що коли вони зрозум0ли, що Роуз " можливою м0шенню, в0н 0 команда припустили, що суб'"кт - можливо, - влаштував якусь електричну пастку в ╖╖ будинку, оск0льки вони знайшли докази оголених електричних провод0в.

Спочатку вони не знали, як з цим впоратися, окр0м того, як сказати Роуз, щоб вона виходила геть. Але ж0нка не брала трубку. А сус0да, якому телефонував Сакс, не було вдома. Вони намагалися вгадати, що саме зробив злочинець, щоб напасти на Роуз, коли Джуль"тт Арчер - випалив: "Ми повинн0 зробити те, що зробила Амел0я з т0"ю пилкою в Театральному квартал0. В0дключ0ть живлення. С0тка! Просто вир0жте всю с0тку для ╖╖ блоку".

Райм наказав Лону зробити саме це.

I вони встигли - але ледве. В0дпов0д0 виявили, що суб'"кт саботував коробку автоматичного вимикача, до яко╖ Роуз тягнулася в той момент, коли мережа вийшла з ладу. Тепер по сус0дству знову вв0мкнули електроенерг0ю - Сакс не хот0в думати про скарги, втрачен0 комп"ютерн0 дан0 та зв"язок. Але ╖м доведеться з цим впоратися; ╖╖ мати була жива.

"Мен0 шкода, що це сталося, мамо".

"Чому в0н хоче завдати мен0 болю?"

"Щоб д0статися до мене. Це стало м0ж нами як гра в шахи. Рух за ходом. Мабуть, в0н думав, що ми не вважатимемо вас м0шенню. Тепер один 0з цих оф0цер0в в0дведе вас до мене додому й залишиться з вами. Мен0 потр0бно переглянути сцену тут, у п0двал0, куди в0н ув0рвався. Можливо, в0н також був у решт0 будинку. Ти будеш добре без мене деякий час?"

Роза взяла дочку за руки. Сакс пом0тив, що пальц0 ж0нки ледь не тремт0ли. "Звичайно, я буду добре. А тепер рушай. Злови цього сучого сина".

Викликання посм0шок у Сакса та одного з присутн0х патрульних. Дочка об0йняла мат0р, 0 Сакс вийшов на вулицю, щоб провести ╖╖ в патрульну машину та чекати прибуття автобуса CSU.


Зараз знову в к0мнат0 0грашок. Для комфорту. Працюю над катером Уоррена для мого брата.

Я роблю його з тика, складно╖ деревини. Тому це б0льш складно. Тому к0нцевий результат викличе для мене особливу горд0сть.

Йдуть новини, 0 я д0знався, що насправд0 я не спалив мат0р Реда. Я знаю це не тому, що ╖╖ згадали, а завдяки 0стор0╖ про те, що електрична мережа в т0й частин0 Брукл0на ненадовго вийшла з ладу. Звичайно, Red the Shopper це зробив. Вона чи ╖╖ друг-пол0цейський зрозум0ли, що я збираюся робити, 0 вирвали вилку.

Розумний. О, вони так0 розумн0.

Iнша 0стор0я, про яку пов0домили про смерть (я називаю теленовинами Шалтай-Болтай; кожен репортаж " "надзвичайним"), стосувалась сер0╖ серйозних автомоб0льних авар0й, безумовно, сум0сництво - одне з улюблених сл0в мого брата, - яке не мало жодного в0дношення зробити з глюком с0тки; авар0╖ не пов'язан0 з вимкненим св0тлофором. Н0, б0йня сталася виключно завдяки mo0 та чудовим DataW0se5000s.

Я здивований, що жоден розумний журнал0ст не згадав улюблену ц0ль ус0х: розумний контролер.

Я не був упевнений, що м0й план втеч0 спрацю". Я н0коли не пробував зламати машину. Тод навчив мене, але це не допомогло мо╖й м0с0╖ в той час. Я думав, що хмарна система в транспортних засобах використову"ться лише для д0агностики - або ви загубите ключ 0 потр0бно завести його, ви телефону"те за номером 800, який нада" автомоб0льна компан0я, 0 розпов0да"те ╖м, що сталося, да"те ╖м код. Вони можуть завести вашу машину та в0дключити блокування керма. Але, о, н0, ви можете робити вс0ляк0 чудов0 реч0. Кру╖з контроль, гальма.

Проблема полягала в тому, що я не м0г д0знатися, як0 машини в Брукл0н0 мають DataW0se. Може багато, а може мало.

Мало, виявилося. Швидко в0д0йшовши в0д таунхаусу Роуз, почувши сирени, я вир0шив, що вони можуть сигнал0зувати в0дв0дувачам, як0 прийшли т0льки за мною. Тож я почав запускати програмне забезпечення автомоб0льного контролера. Н0чого, н0чого, н0чого.

Доки нарешт0: Приблизно за квартал в0д того м0сця, де я був, я почув гучний рев двигуна автомоб0ля, який розгортався на високих обертах, а через десять секунд - потужний хруск0т.

Рух почав негайно зб0льшуватися.

чудово Я справд0 посм0хаюся при згадц0.

За к0лька квартал0в дал0 я почув ще один удар - буквально! Це виявився чудовий задн0й кузов. Я зупинив машину посередин0 кварталу. Один японський 0мпорт проти одного цементовоза. Вгадайте, хто виграв?

Чверть мил0 на сх0д, ще один.

К0лька хвилин н0чого, але нарешт0 0нша машина на швидк0сн0й автомаг0страл0 Brooklyn Queens. Розтягнутий л0музин, як я п0зн0ше д0знався.

Так. Гарний новий трюк, якому я навчився. Шкода, що Червоний веде таке антикварний автомоб0ль. ╥й було б доречно зламати соб0 к0стки в автокатастроф0. Що ж, для мого друга будуть 0нш0 вар0анти.

Тепер, дивлячись кр0зь лупу, я оглядаю ск0ф Уоррена. Човен готовий. Ретельно загортаю. I в0дставте в сторону. Пот0м повертаюся до щоденника й починаю переписувати.

Випускний веч0р. Френка, Сема 0 мо".

Може там людей сорок. Спортивний натовп, б0льш0сть з них досить мил0. Дехто дивиться на мене, як на нього? Але переважно н0хто не дивиться. Н0хто не шепоче.

I я граю музику - мен0 знадобилося багато рок0в, щоб спробувати зрозум0ти, що грати, що вс0м подоба"ться, - 0 Сем каже, повертайся сюди. А в в0тальн0 чи л0гв0 " Карен ДеВ0тт, яка посм0ха"ться мен0. Я бачив Карен, вона молодша 0 якась гарненька, теж худа, але не така, як я. У не╖ великий н0с, але хто я такий, щоб говорити? У салон0 темно, 0 вона почина" торкатися мене за плече та руку. А я питаю, що це? Лише я знаю, звичайно, що це таке, хоча я н0коли не думав, що це станеться, принаймн0 протягом багатьох рок0в, нав0ть якщо половина хлопц0в у клас0 була знята.

I вона розст0ба" мен0 блискавку 0 робить те, що робить ротом.

Пот0м у в0тальню заходять 0нш0 люди, 0 Карен каже: давай забираймося зв0дси, там " спальня. Вона збира"ться пописати, а пот0м я зустр0ну ╖╖, 0 ми зможемо це зробити. Тож я чекаю к0лька хвилин, 0 вона кличе мене в к0мнату, там темно, 0 ось вона, без одягу, схилилася над л0жком, 0 я починаю це робити. Я всередин0 не╖ 0 все.

I пот0м. Н0, н0, н0 - загор0ться св0тло. I тут " Сем, Френк 0 Карен, т0льки вона не та, що на л0жку. Людина, що схилилася над л0жком, - красуня С0нд0 Хенсон. I вона знепритомн0ла, простирадло навколо рота вся мокра, у не╖ текли слини.

I Сем фотографу" мене та С0нд0 на Polaro0d. Отримати все - ╖╖ одурманене сонне обличчя, мо" т0ло, як стручкова квасоля, 0 мо", зна"те. Там " й 0нш0 люди. См0ються та см0ються.

Я хапаю одяг, одягаю його назад 0 плачу. "Що ти робиш, що ти робиш, що ти робиш?"

Френк 0 Сем переглядають фотограф0╖ та см0ються все дужче, а один 0з них каже: "Гей, ти природжена порноз0рка, Струнний Б0н!"

Френк, все ще важко см0ючись, п0дн0ма" голову С0нд0 за ╖╖ волосся: "Тоб0 все-таки подоба"ться, суко?"

Тод0 я зрозум0в. Пам"ятаю, як вони виходили з дому С0нд0 м0сяць тому, бачила ╖х мо╖м секретним маршрутом додому, розмовляла з ними вперше. С0нд0 сказала ╖м н0. Без трахання, без м0нета, геть з мого дому. Або щось.

I саме тод0 вони про це подумали. Побачивши мене. Як поквитатися з С0нд0 Хенсон.

"Епопея" була брехнею. Al0en Quest був брехнею. Музика на веч0рц0 була брехнею.

Все це, брехня.


РОЗДIЛ 46

Мел0я Сакс ув0йшла до в0тальн0, поклала коробки з доказами, з0бран0 в м0ському будинку ╖╖ матер0, 0 п0д0йшла просто до Джуль"тт Арчер. Об0йняла здивовану ж0нку, ледь не вибив зап"ястя, прив"язане до п0длок0тника Штормово╖ стр0ли.

- Я... - почала ж0нка.

"Дякую тоб0. Ви врятували життя мо╖й матер0".

"Ми вс0 це зробили", - сказав Арчер.

"Але, - сказав Райм, - це вона придумала стратег0ю затемнення".

"Я не знаю, як вам в0ддячити".

Знизування плечима, под0бне до тих, на як0 був здатний Райм.

Сакс переводив погляд то на стажиста, то на Райма. "Ви дво" - хороша команда".

Райм, як правило, не терплячи до сентиментального чи несутт"вого, запитав Мела Купера: "Що останн"?" Техн0к щойно поклав слухавку через розмову з кимось 0з в0дд0лу дорожнього руху.

В0н пояснив, що загиблих нема". Найближчим з0 смертю був л0кар, чий седан вр0зався в задню частину Toyota 0 роз0рвав бензобак. В0н та 0нший вод0й були затоплен0 пальним, але ╖х витягнув перехожий, перш н0ж обидв0 машини зникли у вогн0. (Для подв0йно╖ безпеки л0кар роздягся догола посеред вулиц0, в0дкинувши св0й промоклий одяг.)

Проте п0вдюжини людей були важко поранен0.

Тепер Райм подзвонив Родн0 Шарнеку, щоб запитати про 0нцидент. "Чи можна в0дстежити сигнал?"

Комп"ютерний пол0цейський почав довг0 пояснення про веж0 ст0льникового зв"язку, публ0чний W0-F0 0 VPN.

"Родн0".

"Вибачте. В0дпов0дь - н0".

В0н в0дключився. "Чортова зброя", - сказав Сакс Райму й Арчеру.

Зателефонував Селл0тто з центру м0ста та пов0домив, що вс0 члени команди - 0 члени ╖хн0х с0мей - тепер п0д охороною. "Це пр0оритет UAC", - пробурмот0в в0н.

Райм в0дмовився в0д спроб залишатися в курс0 стенограф0╖ Департаменту пол0ц0╖ Нью-Йорка. "Який "?"

"Це буде на м0сц0, доки мудака не сп0ймають", - сказав Селл0тто.

Арчер засм0явся.

Сакс 0 Купер розпаковували докази, як0 вона з0брала в дом0 ╖╖ матер0 - сад, сам будинок 0 сходи навпроти, де св0дки бачили худорлявого роб0тника, який в0дпочивав, читав газету, попивав каву.

Райм обв0в поглядом салон. "Де, в б0са, новачок?" - бурчав в0н. "Той 0нший випадок?"

"Це в0рно." Сакс кивнув. Але б0льше н0чого не запропонував.

"Хтось просто знайд0ть цього Гуть"рреса 0 застрел0ть його, будь ласка".

Сакс чомусь усм0хнувся на це. Райму це було не до см0ху.

Сакс перерахував докази. "Не багато. Пров0д, скотч електрик0в на панел0 вимикача. Цим в0н сфальсиф0кував лампу". Вона п0дняла пол0етиленовий пакет 0з маленькою електричною платою всередин0. "Коли в0н спрацював, два дроти в ламп0 перетнулися, 0 через це перервав рубильник. Це було для того, щоб спустити маму вниз до коробки. Навколишн0й сл0д. Природно, жодних хребт0в чи волоск0в, окр0м мо╖х чи маминих. Деяк0 волокна. На ньому бавовнян0 рукавички т0лесного кольору".

"Ран0ше ви знайшли м0дн0 шматки, але тепер у нас " справжн0й др0т", - сказав Купер.

В0дпов0дно до американського стандарту кал0бру дроту в0н був кал0бру восьми, д0аметром близько 0,128 дюйма.

Райм сказав: "Може переносити досить високу напругу. Що, Мел? Сорок ампер?"

- Правильно, при ш0стдесяти градусах Цельс0я.

"А як щодо виробника?"

Райм бачив, що на чорн0й 0золяц0╖ були л0тери.

Купер знайшов 0н0ц0али. "Гендр0кс Кейбл. Популярний бренд. Продано багато м0сць".

- глузував Рим. "Чому злочинц0 не роблять покупки в ун0кальних магазинах?... I в0н знову використовував бритвений н0ж, щоб обдерти це?"

"Правильно".

"А стр0чка для електрик0в?"

"Мабуть, хорошо╖ якост0", - сказав техн0к, торкаючись його частини сталевим щупом. "Хороший клей, м0цний. Дешевша стр0чка, як правило, ма" нер0вном0рне покриття 0 вона тонка".

"Трохи гор0ть. Подив0ться, чи зможемо ми знайти бренд".

П0сля того, як газовий хроматограф попрацював, Купер переглянув результати та показав ╖х у к0мнат0 на мон0тор0.

Арчер сказав: "Вони здаються загальними. Х0ба ц0 0нгред0"нти не " в 0золяц0йн0й стр0чц0 кожно╖ марки?"

"К0льк0сть", - сказав Райм. "К0льк0сть - це все".

Дал0 Купер пояснив: "Я перев0ряю к0льк0сть кожно╖ з цих речовин через базу даних. М0крограми мають значення. Це ма" дати нам в0дпов0дь за... А, ось, ми почина"мо. Це один 0з них".

На екран0:

Стр0чка Ludlum 0 клей

Conoco Industr0al Products

Кле╖ Hammersm0th

- Добре, добре, - пробурмот0в Райм.

Сакс розглядала сумку, яку вона п0дняла ран0ше. Дистанц0йне реле, яке замкнуло вогн0 Роуз. Купер встановив пристр0й на в0дбиваючому столику малопотужного м0кроскопа. Вони оглянули мон0тор. В0н сказав: "Тут антена". В0н показав. "Сигнал надходить 0 замика" вимикач тут. Це не стандартний перемикач. Це складова частина щось ще. Побачити? Основа? В0н втомився через друковану плату. На ньому " кодовий номер, - оголосив в0н. Райм не м0г цього побачити.

Не зводячи очей з мон0тора, Купер друкував так швидко, як падаюч0 кульки. Через мить вони звернулися до екрана.

"Продукц0я Home-Safe Products Atlas для в0дкривання дверей гаража, модель 0з зб0льшеним рад0усом д0╖. В0дчиня" двер0 з п'ятдесяти ярд0в. Зда"ться, в0н вийняв вимикач, а решту викинув".

Залишок сл0ду виявив б0льше гор0хово╖ тирси, к0лька фрагмент0в скла з м0ського будинку Роуз, б0льше клею, пов"язаного з кле"м з попередньо╖ сцени, але б0льше н0чого нового.

"Виклад0ть усе на дошки".

МIСЦЕ ЗЛОЧИНУ : 4218 МАРТIНС - СТРИТ , БРУКЛIН

- Правопорушення: спроба нападу.

- П0дозрюваний: Unsub 40.

- Жертва: Роуз Сакс, неушкоджена.

- Засоби нападу: фальсиф0кована коробка автоматичного вимикача для ураження електричним струмом.

- Докази:

- Без хребта тертя, ДНК.

- Iзоляц0я в0д Hendr0x Cable.

- Додатковий клей, як на попередн0й сцен0.

- Гор0хова тирса.

- Осколки скла, пов"язан0 з попередньою сценою (це м0сце).

- Субсуб був у бавовняних рукавичках т0лесного кольору.

- Електрична стр0чка одного з:

- Стр0чка та клей Ludlum.

- Conoco Industr0al Products.

- Кле╖ Hammersm0th.

- Система в0дкривання дверей гаража Home-Safe Atlas.

"Все звичайне, Мел?" - спитав Райм.

"Так. Прода"ться в сотн0 магазин0в району. Не дуже корисно".

Два голоси: "Але ж в0н 0мпров0зував напад у вашо╖ матер0 м0ський будинок, Сакс". У той же час Арчер сказав: "Але в0н не планував напад вашо╖ матер0 заздалег0дь, Амел0"".

Райм засм0явся, коли вони знову спотикалися про слова одне одного. В0н пояснив Саксу: "Зловмисник заздалег0дь спланував ус0 0нш0 напади на сво╖х жертв. Але в останню хвилину в0н вир0шив напасти на твою маму. В0н не думав, що ти будеш таким наполегливим 0 ризику"ш для нього. Це означа", що в0н купив стр0чку, електричний др0т, склопакет 0 пристр0й для в0дкривання дверей гаража приблизно в той же час. Ймов0рно, деяк0 або вс0 в одному м0сц0. Було б розумно купувати ╖х окремо протягом к0лькох дн0в чи тижн0в, але в нього не було вибору. В0н мав вас зупинити".

Арчер переглянув таблицю. "Можливо, детал0 газово╖ бомби, яку в0н також використав у центр0 м0ста, щоб знищити оф0с Тодда В0льямса".

- Ц0лком можливо, - сказав Райм. "Давайте почнемо з механ0зму в0дкривання дверей гаража, вам не зда"ться? Сакс?" В0н говорив з нею.

"Що це?" Вона в0двол0калася, читаючи текст.

"Автомат в0дкривання дверей гаража. Отримайте список роздр0бних точок, а пот0м перев0рте, чи хтось купував там 0нш0 товари". Райм додав: "Почни з Queen. Розгорн0ться зв0дти".

Сакс зателефонував до Major Cases 0 з0брав групу аг0тац0й, щоб почати пошук покупок. Пот0м вона в0д""дналася та над0слала ╖м електронною поштою список речей, як0 б купив Unsub 40. Райм зауважила, що на мить подивилася у в0кно. Пот0м повернувся 0 п0д0йшов до нього.

"Рима. У вас " хвилина?"

Один 0з тих марних вираз0в. Чому б просто не сказати: я хочу з тобою поговорити. Давайте втратимо сторонн0х перехожих. Але в0н, звичайно, кивнув. "Звичайно".

В0н повернувся до не╖, 0 вони разом попрямували до в0тальн0 через коридор. Вона якусь мить мовчала. В0н ╖╖ добре знав. Коли хтось " вашим коханцем 0 вашим профес0йним партнером, мало що з ╖╖ псих0ки залиша"ться прихованим. Вона не була драматичною. Вона зважувала те, що хот0ла сказати, так, як можна було б ретельно вим0ряти наркотик, знайдений у бюст0, щоб найточн0ше визначити звинувачення проти п0дозрюваного. Сакс, безперечно, мав 0мпульс у деяких речах. Але справи, близьк0 ╖╖ серцю, були занурен0 в напружен0 роздуми.

Вона з0тхнула й обернулася. Пот0м с0в. "╢ дещо, про що я маю з тобою поговорити".

"Так. Давай".

"Я м0г би сказати тоб0 к0лька дн0в тому. Я цього не зробив. Я не знаю, чому я цього не зробив. Н0к вийшов".

"Карелл0? Тв0й друг."

"М0й друг, так. Його випустили з тюрми. В0н зв"язався з0 мною".

"I в0н добре?"

"Довол0 багато. Ф0зично. Я думаю, що перебування всередин0 зм0нить вас б0льше". Вона знизала плечима, 0 Райму стало ясно, що вона не хоче йти цим шляхом. "╢ щось, про що я сперечався про те, щоб сказати вам. Я цього не зробив. Але тепер я повинен".

"Така передмова, Сакс? Мол0ться, продовжуйте".


НЕДIЛЯ

VI


... I ДРУГ


РОЗДIЛ 47

Об 11:30 ранку команда аг0тац0╖, яка перев0ряла придбання неп0дсудним саморобно╖ збро╖ п0д час замаху на життя Роуз Сакс, влучила.

Райм був засмучений тим, що це зайняло ст0льки часу, але пот0м вони зробили в0дкриття про механ0зм в0дкривання дверей гаража та 0нш0 покупки лише вчора ввечер0, коли б0льш0сть господарських магазин0в були закрит0. I мало хто в0дкрився сьогодн0 рано, в нед0лю вранц0.

"Чортов0 блакитн0 закони", - р0зко сказав в0н.

Рон Пуласк0, який, мабуть, був на перерв0 у справ0 Гуть"рреса, сказав: "Я не думаю, що пуритани проштовхнули закон про п0зн0й час в0дкриття буд0вельних магазин0в у святий день, Л0нкольне. Продавц0, ймов0рно, просто хочуть спати в один день тижня".

"Ну, вони не повинн0 робити це, коли мен0 потр0бно. В0дпов0д0".

Але пот0м Саксу подзвонив один 0з оф0цер0в на полотн0. Вона трохи випрямилася, слухаючи. "Я п0дключаю вас до динам0ка".

Клацання. "Так, прив0т? Джим Кавано. П0дтримка основних справ".

"Оф0цер, - сказав Райм, - це Л0нкольн Райм".

- Детектив Сакс сказав мен0, що ви працю"те над справою. Це честь, сер.

"Добре, звичайно. Ну що у вас?"

"Магазин на Стейтен-Айленд0".

Отже, не Кв0нс. Арчер криво посм0хнувся Райму.

З двома знаками питання...

"Менеджер сказав, що приходить чолов0к, який в0дпов0да" опису суб'"кта два дн0 тому хот0в пристр0й для в0дкривання дверей гаража, який би працював на в0дстан0 близько тридцяти п"яти фут0в, можливо, б0льше. Також купили скло, склопакет, скотч для електрики та трохи дроту. Усе в0дпов0да" продуктам, як0 ви згадали".

Спод0ваюся... Райм запитав: "Кредитна картка?"

"Гот0вка".

Звичайно.

"Менеджер щось знав про нього? Iм'я, де в0н живе?"

- Не те, але в0н дещо д0знався, кап0тане.

"Л0нкольн" - це добре. Продовжувати."

"Неп0дсудний побачив деяк0 0нструменти, як0 продаються в магазин0, 0 запитав про них. Вони були спец0ал0зован0. Як той, що використову"ться для ремесел".

Сакс запитав: "Ремесла? Як0 ремесла?"

"Хоб0. Модел0 л0так0в, под0бн0 реч0. Нож0 та пилки та дуже маленьк0 шл0фувальн0 машини. Купив наб0р м0н0атюрних затискач0в. В0н шукав таких, як вони. У магазин0, де в0н зазвичай робить покупки, ╖х не було в наявност0".

"Добре. Мен0 подоба"ться "зазвичай". Це означа", що в0н завс0дник. В0н назвав 0м'я?"

"Нема". Просто сказав, що це в Кв0нс0".

Райм крикнув: "Хтось знайд0ть мен0 вс0 магазини рукод0лля в Кв0нс0. Зараз!"

"Дякую, оф0цер". Сакс перервав дзв0нок.

Через мить на найб0льшому мон0тор0 з"явилася карта. У район0 Кв0нс було зазначено ш0стнадцять магазин0в ремесел.

"Який?" - буркнув Райм.

Сакс нахилилася вперед, тримаючи руку на спинц0 його ст0льця. Вона вказала. "Он той."

"Зв0дки ти зна"ш?"

"Тому що це три зупинки метро в0д станц0╖ MTA б0ля Б0лого замку в Кв0нс0, куди в0н завжди ходив об0дати п0сля шоп0нгу".


Crafts 4 Не вс0 виправдовували свою назву.

Н0 пряж0, н0 кв0тково╖ художньо╖ п0ни, н0 пальчикових фарб.

Але якщо ви хот0ли побудувати модел0 корабл0в чи косм0чних корабл0в чи мебл0 для лялькових будиночк0в, це був ваш торговий центр.

Ароматний 0з запахом фарби, дерева та засоб0в для чищення, магазин показував забит0 полиц0, заповнен0 приладдям та 0нструментами. Б0льше електро0нструмент0в Dremel 0 бальзового дерева, н0ж Амел0я Сакс коли-небудь бачила в одному м0сц0. Багато персонаж0в, 0стот 0 транспортних засоб0в Зоряних во"н . Зоряний шлях теж.

Вона показала св0й золотий щит молодому чолов0ков0 за прилавком, гарному вигляду, б0льше схожому на спортсмена, н0ж на, ну, продавця в магазин0 для ботаник0в.

"Так?" Його голос, однак, зламався.

Вона пояснила, що намагалася знайти когось для допиту щодо сер0╖ злочин0в. Вона описала суб'"кта, запитала, чи хтось недавно купував червоне дерево, волоський гор0х, лак Bond-Strong 0 Braden R0ch-Cote. Також 0нструменти для рукод0лля.

"В0н був би розумним", - сказав Сакс. "Добре сказано". Думаючи про спроби суб'"кта приховати св0й 0нтелект у сво╖х висловлюваннях проти споживацтва.

"Ну, ви зна"те, - сказав клерк, ковтнув 0 продовжив, - хтось " . Але в0н тихий, чемний. Я не можу уявити, що в0н зробив би щось погане".

"Як його звуть?"

"Я просто знаю його 0м'я. Вернон".

"В0н в0дпов0да" опису?"

"Високий 0 худий, так. Якось дивно".

"Будь-як0 квитанц0╖ з кредитно╖ картки?"

"В0н завжди платить гот0вкою".

Пот0м вона запитала: "Ви зна"те, де в0н живе?"

"Манхеттен, я думаю, що в Челс0. В0н згадав про це одного разу".

"Як часто в0н заходить?"

"Кожн0 пару тижн0в".

"В0н не залишив номера телефону для спец0альних замовлень?"

"Н0, вибачте... Тепер ви пита"те мене, в0н завжди здавався якимось парано╖ком, зна"те. Н0би в0н не хот0в в0ддавати занадто багато".

Вона простягла йому картку й попросила зателефонувати ╖й, якщо цей Вернон повернеться. Б0льше нема" посередник0в 911. Вона об0йшла батька й сина, вдивляючись у виставку "Вир0зай сам джедая", 0 вийшла з магазину. Сакс впав на передн" пасажирське сид0ння автомоб0ля без розп0знавальних знак0в супроводжував ╖╖ тут. Детектив м0сцевого в0дд0лку, приваблива латиноамериканка, запитала: "Усп0х?"

"Так 0 н0. Зловмисника звати Вернон. Iншого 0мен0 ще нема". Я хочу, щоб ти залишився тут, якщо в0н повернеться. Хлопець - клерк - так нервував, що Вернону достатньо було поглянути на нього, 0 вбивця д0знався б, що щось в0дбува"ться".

"Звичайно, Амел0я".

Тепер вона думала про те, як звузити адресу у в0дносно великому район0 Челс0. Вона крутила комп"ютер детектива й набирала бази даних нерухомост0. Н0хто з 0менем Вернон не волод0в майном у Челс0, 0 ц0 дво" людей 0з таким 0менем у актових документах були набагато старш0 за злочинця, 0 обидва були одружен0, статус, який здавався вкрай малоймов0рним для такого типу злочинця. Отже, якби дитина була права щодо 0мен0, ╖хн0й злочинець орендував би.

╥й спала на думку 0дея: вона перев0рила статистику в Челс0, щоб д0знатися про останн0 злочини. Вийшло щось ц0каве. Вбивство, про яке щойно пов0домили вчора, на Вест-22-й вулиц0. Чолов0ка на 0м"я Едв0н Бойл, прац0вника друкарн0, було вбито, а його т0ло заштовхали в шафу для збер0гання на покинутому склад0. Гаманець 0 гот0вка все ще були в нього. Зник лише його телефон. Причиною смерт0 стала "травма тупим предметом".

Вона зателефонувала до судово-медично╖ експертизи й одразу додзвонилася. Вона назвала себе.

"Прив0т, детективе", - сказала ж0нка-техн0к. "Що тоб0 потр0бно?"

"Це вбивство, Бойл? вчора. Челс0. У вас " ще щось про тупу? Вид збро╖?"

"Зачекай. Я перев0рю. Я не робив PM". Через к0лька хвилин вона знову вийшла на л0н0ю. "У мене це тут. См0шно, це схоже на 0нший PM, з яким ми мали справу нещодавно. Те, що ви бачите не дуже часто".

Сакс сказав: "Знаряддям вбивства був кульковий молоток?"

Техн0к розсм0явся. "Шерлок Холмс. Як ти це знав?"


"Не можу сказати, детективе. У нього в0конниц0 на в0кн0 спальн0. Метал, ма" бути. Не можу ╖х прочитати. К."

Б0ля м0кроавтобуса ESU, припаркованого вище по вулиц0 в0д ц0льово╖ квартири, Амел0я Сакс сказала у св0й мундштук у в0дпов0дь: "Чи проходить св0тло?"

Оф0цер S&S був на даху навпроти, його складне обладнання було нац0лено на двок0мнатну квартиру на другому поверс0 на 22-й Вест-стр0т. "Негативно, детективе. Нема" температурних показник0в, але з в0конницями в0н м0г би грати в карти при св0чках, ус0 курили сигари, 0 я не м0г вам сказати. К."

"Роджер".

Субсуд уже не один. В0н був 0дентиф0кованим суб'"ктом.

Вернон Гр0фф0т, тридцять п'ять рок0в, проживав у Нью-Йорку. У нього був будинок на Лонг-Айленд0, який в0н успадкував 0 нещодавно продав. В0н орендував тут, у Челс0, близько року. К0лька неповнол0тн0х правопорушень для б0йки на шк0льному подв0р"╖, але жодного аркуша репу для дорослих. I - що ц0каво - жодно╖ 0стор0╖ соц0ально╖ активност0, поки в0н не почав використовувати споживч0 товари к0лька дн0в тому, щоб убивати добропорядних громадян м0ста Нью-Йорк як Народний Вартовий.

Едв0н Бойл був його сус0дом, доки з поки що нев0домих причин ╫р0фф0т не забив його до смерт0 за к0лька квартал0в у такий самий неелегантний спос0б, як 0 Тодд В0льямс.

"Ми замкнен0. Весь квартал".

Це в0д Бо Хаумана, кер0вника в0дд0лу екстрено╖ допомоги пол0ц0╖ Нью-Йорка - м0сько╖ групи SWAT. Худий сивий чолов0к 0з виграв0руваним обличчям 0 Сакс переглянули макет житлового будинку на сво"му ноутбуц0. Схема над0йшла з Департаменту буд0вель 0 була стара, близько десяти рок0в, але квартири Нью-Йорка р0дко п0ддавалися кап0тальному внутр0шньому ремонту. Орендодавц0 не хот0ли б за це платити. Лише коли розглядали золоту жилу перетворення будинку на кооператив або кондом0н0ум, власники д0ставали чеков0 книжки для структурного вдосконалення.

"У мене нема" особливого вибору", - сказав Хауманн, маючи на уваз0, що була лише одна стратег0я входу до Гр0фф0та. У буд0влю був один вх0д з 22-╖ вулиц0 та одн0 двер0 в глухому провулку. Сама квартира Гр0фф0та мала одн0 двер0, як0 вели у в0тальню. Навпроти вх0дних дверей були дв0 спальн0, а праворуч маленька кухня.

Хауманн викликав п0вдюжини оф0цер0в. Як 0 Сакс, вони були в тактичному спорядженн0 - шоломи, рукавички, кевларов0 жилети.

Постукавши по екрану комп"ютера, в0н сказав: "Тро" товариш0в позаду. Через його вх0дн0 двер0 входять чотири людини".

"Я один 0з них, - сказав Сакс.

"Кр0зь його вх0дн0 двер0 входили чотири особи ", - посм0хнувся Хауманн. "Один порушник, 0нш0 тро" по черз0. Один правий, один л0вий, один центральний, покриття".

Зброя, якою вони мали бути озбро"н0, була такою ж, якою була використана для вбивства Усами бен Ладена: H&K 416s. Ц0"ю моделлю був караб0н D14.5RS, цифри вказували на довжину ствола в дюймах.

Вони м"яко визнали 0нструкц0╖, н0би ╖хн0й начальник розпов0дав ╖м детал0 нового плану перерви на каву в оф0с0. Для них це все було робочим днем. Однак для Сакса вона була жива. Повн0стю налаштований на момент. Так, вона добре вм0ла працювати на м0сц0 злочину - ╖й подобалася розумова гра з переманюванням доказ0в. Але н0чого схожого на динам0чний запис не було . Це був кайф, на в0дм0ну в0д усього 0ншого, що вона в0дчувала.

"Ход0мо, - сказала вона.

Хауман кивнув на п0дтвердження, 0 команди сформувалися.

За п"ять хвилин вони вже мчали тротуаром, жестами просячи перехожих залишити територ0ю. Один пол0цейський одним спритним потягом в0дчинив вх0дн0 двер0 буд0вл0, тр0снувши замком, 0 Сакс разом з трьома 0ншими вт0к всередину. Через вестибюль 0 коридор до п0дрозд0лу Гр0фф0та.

Жестами руками Сакс швидко зупинив команду. Вона вказала на в0деокамеру над дверима п0дозрюваного. Ус0 четверо оф0цер0в в0д0йшли назад, поза полем зору об""ктива.

По рад0о: "Команда Б на позиц0╖ в але╖. Ясно."

"Роджер", - сказав л0дер команди А, худорлявий чорнявий чолов0к на 0м"я Геллер. В0н був поруч 0з Саксом. "У нього камера над дверима. Нам доведеться швидко зайти". Розмова в0дбувалася пошепки 0 велася за допомогою найсучасн0ших гарн0тур 0 м0крофон0в.

Тод0 зазвичай вони безшумно п0дн0малися на сво╖х чоботях на гумов0й п0дошв0 оф0цер-порушник чекав, поки один пол0цейський вставляв крих0тну камеру на трос0 п0д дверима. Але тепер - з можлив0стю стеження злочинця - ╖м доведеться мчати до дверей 0 швидко зайти.

Геллер вказав на Сакса 0 вправо. Пот0м до 0ншого оф0цера 0 спрямував великий палець л0воруч. Пот0м до себе 0 рухав рукою вгору-вниз, як священик, що благословля". Це означа", що в0н займе центр.

Сакс, важко дихаючи, кивнув.

Зловмисник д0став таран - чотирифутовий шматок зал0за - з0 сво"╖ брезентово╖ сумки. I за кивком Геллера вс0 четверо поб0гли до квартири Гр0фф0та. Оф0цер-зловмисник сильно вдарив металом по ручц0 та замков0й пластин0, 0 двер0 впали всередину. В0н в0дступив 0 в0дкинув св0й H&K.

Тро" 0нших оф0цер0в ув0йшли всередину, Сакс та 0нший фланговий оф0цер розповсюдилися, зм0таючи зброю по м0зерн0й к0мнат0.

"Кухня чиста!"

"У в0тальн0 чисто!"

Л0в0 двер0 спальн0 були частково в0дчинен0. Геллер та 0нший оф0цер рушили вперед, Сакс ╖х прикривав. Вони ув0йшли до маленько╖ к0мнати. Геллер подзвонив: "Л0ва спальня, в0льно".

Вони повернулися й п0д0йшли до зачинених дверей передньо╖ спальн0, у яких був 0 замок 0з цифровим блоком, 0 засув.

Хеллер сказав: "S 0 S зв0тують. Передня спальня опечатана. Ми збира"мось ув0йти. ╢ ознаки життя? К."

"Дос0 не можу сказати, сер. Надто добре захищений".

"К."

Геллер поглянув на ручку блокування номера. Тепер, п0сля ╖х шумного входу, не було б жодного елемента неспод0ванки, тому Геллер постукав у двер0 й сказав: "Пол0ц0я Нью-Йорка. ╢ хтось там?"

н0чого

Знову.

Тод0 в0н махнув на оф0цера з камерою. В0н спробував засунути його п0д двер0, але щ0лина була замала; пристр0й не п0д0йде.

Цей дверний отв0р був вужчим. Одночасно м0г входити лише один оф0цер. Геллер вказав на себе й п0дняв палець. Саксу два. Iнший оф0цер, тро". Тод0 в0н показав порушнику вперед. Прибув кремезний пол0цейський з0 сво╖м бараном, 0 вони приготувалися до останнього етапу входу.


РОЗДIЛ 48

Дивно . Я щойно писав у сво"му щоденнику:

Найг0рший день.

Це було в минулому, той день. Але зараз, сьогодн0, було так само погано.

Не найг0рше , н0. Тому що мене не заарештували, не застрелили Ред 0 Покупц0.

Але до б0са погано. Я знав, що "Охоронець народу" не може тривати в0чно. Але я думав, що зможу вислизнути з м0ста й залишитися анон0мним. Продовжуй мо" життя. Тепер вони мають мо" 0м'я.

Я катаю дв0 вал0зи, рюкзак, у якому мо╖ найважлив0ш0 реч0 в св0т0. К0лька мо╖х м0н0атюр. Щоденник. Деяк0 фотограф0╖. Одяг (м0й розм0р, важко знайти). М0й молоток, моя чудова японська бритва. К0лька 0нших речей.

Пощастило, пощастило.

Буквально п0вгодини тому. Повернувся вдома, Челс0, думав про св0й наступний в0зит до Shopper, плануючи ошпаритися, коли мен0, уяв0ть це, подзвонили.

"Верноне, послухай". Хлопчик 0з хрипким голосом 0з Crafts 4 Everyone.

"Що не так?" - запитав я його. Бо щось було не так.

"Слухай. Пол0ц0я щойно була тут".

"Пол0ц0я?"

"Запитувати про реч0, як0 ви купили. Вони знайшли записки з вашим 0менем. Я н0чого не сказав".

Малюк лежав. Не було причин, щоб на них були записки з мо╖м 0менем. В0н продав мене.

"Вони не знайшли твого пр0звища. Але".

Але так.

"Дякую." Я поклав трубку 0 почав пакуватися. Довелося швидко п0ти. Дитина в магазин0 ремесел помре 0 бол0сно. Зрештою, в0н був шопером. Я думав, що в0н друг. Але зараз нема" часу про це хвилюватися.

Я зак0нчив пакувати реч0, приготував к0лька сюрприз0в для Реда та Покупц0в, як0 незабаром при╖дуть.

Тепер, опустивши голову, опустившись, щоб приховати висоти м0шка з к0стками, я прямую до центру м0ста з двома великими вал0зами, як турист 0з Ф0нлянд0╖, який щойно прибув до адм0н0страц0╖ порту та потребу" к0мнати в хостел0. Доречно я зараз знаходжу таке м0сце, ну, дешевий готель, а не хостел, 0 заходжу всередину. Запитую про тарифи, 0, коли клерк в0дходить, я п0дходжу до кап0тана 0 перев0ряю сво╖ сумки, кажучи йому, що м0й рейс не ран0ше вечора. Його б0льше хвилюють п"ять долар0в, н0ж пояснення, 0 я знову йду, несучи лише св0й рюкзак.

За двадцять хвилин я в пункт0 призначення, квартира не схожа на мою, в0д чого мен0 сумно. Моя утроба в Челс0, моя риба, моя к0мната 0грашок. Все зникло. Все з0псовано. Усе мо" життя... Ред зробив це, звичайно. Я тремчу в0д лют0. Принаймн0, будь-хто, хто прослизне до к0мнати 0грашок, отрима" при"мний сюрприз. Я спод0ваюся, що Ред прийде першим.

Зараз я якусь мить дивлюся на брудно-б0лий фасад, а пот0м оглядаюся навколо. Мене н0хто не пом0тить. Я натиснув кнопку домофона.


Начальник був у сво"му п0двальному прим0щенн0, п0клуючись про власну сантехн0ку для зм0н, проблеми з туалетом, коли в0н почув глухий удар нагор0.

А пот0м звук шкрябання.

Сел не був упевнений, як насправд0 звучить дряпання - можливо, великий краб 0з ф0льму жах0в, хтось на четвереньках мчить в0д павука. Хто знав? Але це слово спало на думку. В0н повернувся до кр0плення ланцюга до кульового крана й заф0ксував його на м0сц0. Коли в0н це зробив, знову почувся туп0т, б0льше схожий на гурк0т речей, що падали, а пот0м - голоси. Голосно.

В0н п0дв0вся, витер руки й п0д0йшов до в0дкритого заднього в0кна. Голоси з квартири прямо над ним були б0льш-менш ч0тк0.

"Я не... я не... Ти зробив це, ти зробив те, що ти мен0 говорив, Верноне?"

"Мен0 довелося. Будь ласка Ми повинн0 йти зараз".

"Ти... Верноне! Слухай, що ти говориш!"

Ал0с0я Морган, мешканка 1D, плакала. Вона була одн0"ю з кращих квартирант0в. Тихо, платять вчасно. Боязкий. Щось крихке в н0й. Це був ╖╖ хлопець? Сел н0коли не бачив ╖╖ н0 з ким. За що була б0йка? - дивувався в0н. Вона не була схожа на тих, хто бився з кимось.

Тенд0тний...

Чолов0к - мабуть "Вернон" - сказав тремтячим голосом: "Я под0лився з тобою чимось! Приватн0 реч0! Я н0коли н0 з ким цього не робив".

"Не це! Ти не казав мен0, що зробив це, ти завдав людям болю!"

"Це важливо?" Голос чолов0ка був ненабагато нижчим за ╖╖. Це звучало дивно. Але в0н почув у ньому гн0в. "Це для добро╖ справи".

"Верноне, Iсусе... Звичайно, це ма" значення. Як ти можеш-?"

"Я думав, ти зрозум0"ш". Тепер голос був сп0вучим - 0 тим б0льше загрозливим. "Ми були схож0, ти 0 я. Ми були дуже схож0. Або ти хот0в, щоб це виглядало так".

"Ми знайом0 м0сяць , Верноне. М0сяць. Одного разу я зупинявся!"

"Це все, що я для вас означаю?" Сталася величезна катастрофа. "Ти один 0з них", - крикнув чолов0к. "Ти довбаний шопер. Ти не кращий за будь-кого з них!"

Покупець? - здивувався Сал. В0н не зрозум0в, що саме в0дбува"ться, але його хвилювала ескалац0я суперечки.

Ал0с0я вже ридала. "Ви щойно сказали мен0, що вбили к0лькох людей. I ти оч0ку"ш, що я п0ду з тобою?"

О, чорт... Когось убив? Сал д0став св0й моб0льний.

Але перш н0ж в0н встиг натиснути 911, Ал0с0я закричала - звук, який об0рвався бурчанням. Ще один глухий удар, коли вона або ╖╖ т0ло впало на п0длогу. - Н0, - почувся ╖╖ голос. "Не треба. Верноне, будь ласка, не треба! Не роби мен0 боляче!"

Ще один крик.

Тод0 Сел поворухнувся, хапаючи свою алюм0н0"ву бейсбольну биту. В0н розчинив двер0 й кинувся сходами до квартири Ал0с0╖. В0н скористався сво╖м головним ключем 0 заштовхнув усередину. Ручка так сильно вдарилася по ст0н0, що вирила кратер у штукатурц0.

Задихаючись в0д спринту, Сел дивився широко розплющеними очима. "Iсус".

Жителька лежала на п0длоз0, над нею стояв величезний чолов0к. Легко ш0сть три чи чотири, худий, хворий на вигляд. В0н вдарив ╖╖ по обличчю, яке кровоточило з ╖╖ сильно набрякло╖ щоки. Сльози лилися, коли вона ридала 0 п0дняла руки, щоб захистити себе, марно, в0д того, що в0н тримав - кулькового молотка, поставленого над його головою, який збирався розтрощити ╖й череп.

Зловмисник розвернувся 0 втупився в суперника шаленими розлюченими очима. "Хто ти? Що ти тут робиш?"

"Мудак, кинь це!" - огризнувся Сал, киваючи на молоток 0 розмахуючи битою. В0н переважив хлопця на тридцять фунт0в, нав0ть якщо був на ш0сть дюйм0в нижчий.

Нападник примружився й перев0в погляд 0з суперника на Ал0ц0ю, а пот0м знову на не╖. Його дихання вирвалося з горла, коли в0н в0дступив 0 шпурнув молоток у б0к Села, який упав на кол0на, щоб уникнути його. Сухий чолов0к схопив рюкзак 0 п0дб0г до в0дкритого заднього в0кна, викинув сумку та вискочив за нею.


Зловмисник схопив важкий таран, 0 Геллер знову вказав порядок входу до передньо╖ спальн0 Гр0фф0та, т0"╖, що була захищена замком 0з номером. Ус0 кивнули. Сакс поклала п0столет-кулемет H&K 0 витягла п0столет.

Виб0р збро╖ завжди залишався за оф0цером-тактиком. Вона почувалася комфортн0ше з п0столетом у обмеженому простор0.

Порушник в0дводив таран, коли Сакс п0дняв руку. "Почекай".

Геллер обернувся.

"Мен0 зда"ться, в0н щось сфальсиф0кував. Пастка. Це його стиль. Скористайтеся цим, - сказала вона, вказуючи на брезентовий м0шок оф0цера-порушника. Геллер подивився вниз. В0н кивнув, 0 оф0цер забрав маленьку ланцюгову пилку.

Сакс витягла з кишен0 св0тлошумову гранату. Кивнув.

Зловмисник вистр0лив 0з бурхливого 0нструменту та прор0зав у дверях отв0р розм0ром два на чотири фути, вдаривши ногою в0др0заний шматок. Сакс кинувся в бойову гранату, 0 п0сля приголомшливого вибуху - дезор0"нтувавши, але не смертельно - Геллер 0 Сакс, залишаючись на вулиц0, стали на кол0на, направивши зброю та л0хтарики всередину.

Сканування.

У к0мнат0 не було людей.

Але в0н був зам0нований.

"Ах". Геллер вказував на шматок тонкого дроту, який був прикр0плений до внутр0шньо╖ дверно╖ ручки. Якби вони вибили двер0, в0н би послабив др0т 0 випустив галонний глечик з молоком, розр0заний навп0л горизонтально, наповнений чимось, здавалося б, бензином, вм0ст якого вилився на гарячу плиту, яка дим0ла на верстаку б0ля в0кно, закрите товстими в0конницями.

Оф0цери ув0йшли та демонтували пристр0й. Пот0м вони очистили к0мнату - також при"днану ванну к0мнату.

Геллер зв"язався з Хауманном по рац0╖. "Команда А. Прим0щення безпечн0. Жодного ворожого. Команда B, допов0дь".

"Л0дер команди Б л0деру команди А. Н0яких ворог0в позаду. Iнш0 квартири п0дметемо. К."

"Роджер".

"Сакс", - почула вона в навушнику. Здивований, почувши спок0йний голос Райма. Вона не знала, що в0н п0дключений до тактично╖ частоти.

"Рима. В0н зник. Кролики. Ми повинн0 були кинути хлопця з Ремесла для кожного в охоронний арешт, щоб в0н не говорив. Я впевнений, що саме так ╫р0фф0та почули".

"Природа демократ0╖, Сакс. Не можна зв"язувати й затикати кляп ус0м, кому треба зв"язати й заткнути рот".

"Ну що ж, - сказала вона, - ми ма"мо незайману сцену. Коли в0н п0шов, в0н не взяв багато. Ми тут щось знайдемо. Ми його д0станемо".

"Iди по с0тц0, Сакс, 0 повертайся швидше".


РОЗДIЛ 49

n годину Сакс був на пороз0 квартири Вернона Гр0фф0та, сп0тн0вши в бод0 Tyvek.

Читання вголос 0з зошита.

Проблема в сусп0льств0. Вони хочуть споживати 0 споживати 0 споживати, але вони не мають уявлення, що це означа". Ми зосереджу"мось на колекц0онуванн0 речей. Iншими словами, вечеря ПОВИННА БУТИ присвячена людям, родинам, як0 збираються разом, щоб посп0лкуватися наприк0нц0 робочого дня. Справа не в тому, щоб мати найкращу духовку, найкращий кухонний комбайн, найкращий блендер, найкращу кавоварку. Ми фокусу"мось на цих речах, а не на наших друзях!!! Не в наш0й родин0.

"Ти все ще там, Райме?"

"Дещо. Це балаканина. Як 0 0нш0. Народний Охоронець".

"Це його повний ман0фест. Назва: " Сталевий поц0лунок ".

Поетично, подумала вона.

Вона поклала книгу назад у сумку для доказ0в. "Отримав багато сл0д0в. Деяк0 документи. Лон працю" житт"во важливо. Продав св0й с0мейний будинок у Манхассет0, 0 жодна 0нша резиденц0я на даний момент не в0добража"ться позитивно. Lon змусить когось стежити за публ0чними записами".

"Чись ще фрикц0йн0 хребти?"

"Один б0льше за 0нших. Ж0ночий, я б здогадався. Або маленького чолов0чка. Але, мабуть, ж0ночий. Я знайшов св0тле волосся до плечей. Зда"ться пофарбований у блонд 0з сл0дами сивини. А альтернативне джерело св0тла? В0н в0в досить активне статеве життя. Я маю на уваз0, зайнятий хлопець".

ALS зн0мав т0лесн0 р0дини, як0 0накше були б невидим0.

"Значить, у нього " д0вчина".

"Але нема" доказ0в, що вона тут жила. Жодного ж0ночого одягу чи косметики, туалетних приналежностей".

"В0н може бути там зараз", - пробурмот0в Райм. "Ц0каво, де вона в б0са. Поверни в0дбитки сюди якнайшвидше, Сакс, ми перев0римо ╖х. Я хочу пере╖хати".

"Я буду через п0вгодини".

В0дразу п0сля того, як вона в0дключилася, у не╖ задзвонив телефон. Вона вп0знала номер в0дд0лу пол0ц0╖ Нью-Йорка. "Детектив Сакс".

"Амел0я, це Джен Коттер. Хочу, щоб ви знали, що в М0дтаун Вест стався дев'ять один напад. В0к поранений, але буде жити. У в0дпов0д0 кажуть, що вона вп0знала свого нападника. Вернон Гр0фф0т".

Добре. "Хто жертва?"

"Ал0с0я Морган, сорок один. Не знаю точних стосунк0в з0 злочинцем, але вони знали один одного".

"Вона там чи л0карня?"

"Наск0льки я знаю, все ще там. Це щойно сталося".

"Злочинець?"

"П0шов."

"Дайте мен0 адресу".

"Four Three Two West Three N0ne Street".

"Скаж0ть респондентам, що я в дороз0. Я хочу поговорити з жертвою. Якщо ╖╖ в0двезуть до л0карн0, дайте мен0 знати, до яко╖".

"Зроблю."

Сакс допов0ла Райму про розвиток под0й 0 посп0шила до сво"╖ машини. Через п"ятнадцять хвилин тактичн0 команди Сакса й Гаумана припаркувались на роз0 Восьмо╖ та 39-╖ авеню, перед п"ятиповерховим будинком.

Малоймов0рно, що ╫р0фф0т був десь поруч, але в0н був явно нестаб0льним, якщо не псих0чним, 0 ц0лком м0г залишитися тут п0сля нападу. Зв0дси 0 вогнева м0ць.

Дво" медик0в, детектив 0 нарядний стояли над худорлявою ж0нкою рок0в сорока, що лежала на каталц0. ╥╖ обличчя було забинтоване 0 закривавлене. ╥╖ оч0 були червон0 в0д плачу, 0 в не╖ був вираз, який Сакс м0г описати лише як скорботне здивування.

"Ал0с0я Морган?" - спитав Сакс.

Жертва кивнула, а пот0м скривилася в0д болю.

"Я детектив Сакс. Як ти себе почува"ш?"

Ж0нка витр0щилася на не╖. "Я хочу?"

Сакс показала св0й щит. "Як справи?"

╥╖ голос був шепотом. "Боляче. Дуже боляче, у мене паморочиться голова".

Погляд на одного з л0кар0в швидко╖ допомоги, добротного афроамериканця. "В0н ударив ╖╖ кулаком принаймн0 один раз. Досить погано. Ймов0рно, перелом 0 струс мозку. Нам знадобиться рентген. Зараз ми ╖╖ заберемо".

Коли вони везли ╖╖ до машини швидко╖ допомоги, Сакс запитала: "Зв0дки ви зна"те Вернона?"

"Ми трохи вийшли. В0н справд0 вбив тих людей?"

"В0н, так".

Ал0с0я тихенько заплакала. "В0н збирався вбити 0 мене".

"Ти зна"ш чому?"

Вона почала хитати головою, а пот0м задихалася в0д болю. "В0н просто з'явився 0 хот0в, щоб я п0шла з ним. В0н сказав мен0, що в0н був у новинах. Хто вбив чолов0ка в ескалатор0, а 0ншого спалив у вибуху газу! Я спочатку подумав, що це жарт. Але н0, в0н це мав на уваз0. Н0би для мене не ма" значення, що в0н був убивцею". Вона закрила оч0 й скривилася. Пот0м ретельно витер сльози.

"Коли я сказав "н0", я б не п0ду", - р0зко сказав в0н. В0н почав мене бити, а пот0м отримав молоток. В0н хот0в мене вбити цим! Сал з"явився саме вчасно. Супер. У нього була бейсбольна б0та. В0н врятував мен0 життя".

Сакс пом0тив к0лька шрам0в на ши╖ ж0нки, а ╖╖ рука була злегка деформована, наче в0д зламу. Можливо, жертва нападу деякий час тому. Домашн" насильство? - дивувалася вона.

"Вернон волод0" або ма" доступ до автомоб0ля?" У Гр0фф0та не було жодного заре"строваного в Нью-Йорку.

"Н0, в0н переважно користу"ться такс0". Знову витираючи сльози.

"I не зна"ш, куди б в0н п0шов?"

╥╖ широко розплющен0 оч0 дивилися на Сакса. "В0н був такий добрий з0 мною. В0н був таким н0жним". Б0льше сл0з. "Я-"

"Ал0с0я, вибач", - наполегливо сказав Сакс. "Мен0 потр0бно якомога б0льше 0нформац0╖, яку ви можете нам надати. У будь-як0 0нш0 резиденц0╖ чи м0сця, де в0н би п0шов?"

"У нього був будинок на Лонг-Айленд0. Менхассет, я думаю. Але я думаю, що в0н його продав. В0н б0льше н0де не згадував. Н0, я не знаю, куди б в0н под0вся".

Вони при╖хали на швидку. "Детективе, нам краще завести ╖╖ зараз".

"Яка л0карня?"

"Ми зробимо Bellevue".

Сакс д0став одну з ╖╖ карток, обв0в ╖╖ номер 0 додав на зворот0 номер Райма, а також його адресу. Вона в0ддала його Ал0с0╖. "Коли ви в0дчу"те, що готов0, нам потр0бно буде ще трохи поговорити з вами". Сакс був упевнений, що ж0нка ма" знання, як0 можуть допомогти ╖м знайти здобич.

- Гаразд, - прошепот0ла вона. Глибоко вдихнув. "Звичайно. Гаразд."

Двер0 швидко╖ допомоги зачинилися, 0 через мить автомоб0ль помчав кр0зь затори, сирена пульсувала нагально.

Сакс п0д0йшла до Бо Хауманна 0 пов0домила про те, що вона д0зналася - а це було небагато. В0н у свою чергу сказав ╖й, що аг0тац0я не виявила жодного спостереження. "В0н мав п"ятнадцятихвилинну перевагу", - сказав представник ESU. "Наск0льки це допоможе вам у м0ст0?"

- До б0са далеко, - пробурмот0ла вона.

I Сакс п0д0йшов до супер0нтенданта, Сала, який сид0в на крих0тц0, щоб поспитати його. В0н був гарним 0талоамериканцем, густим чорним волоссям, м0цними м"язами, гладко поголеним. Репортери фотографували 0 просили його п0дняти бейсбольну б0ту, якою в0н в0дганяв убивцю. Сакс уже м0г уявити каламбурний заголовок табло╖ду: " Герой-супер" кажан0в тисяча.


РОЗДIЛ 50

Р. Хайм спостер0гав, як Амел0я Сакс в0з докази з квартири Вернона Гр0фф0та. ╥й ще належало обшукати будинок Ал0с0╖ Морган 0 склад, де ╫р0фф0т забив до смерт0 свого сус0да Бойла, але Райм хот0ла почати з п0дказок 0з, мабуть, найпл0дн0шо╖ сцени, яка привела б до його м0сцезнаходження: його квартири в Челс0 .

Вона п0д0йшла до стол0в для доказ0в 0, натягнувши син0 рукавички, почала систематизувати докази, як0 вона та ECT з0брали.

Джуль"тт Арчер теж була тут, хоча Купера не було. Райм сказав Саксу: "Мел буде на пару годин - якась терористична штука, яку ФБР хоче, щоб в0н перев0рив. Але ми можемо почати. Щось ще про Ал0ц0ю?"

"Вона повинна бути зв0льнена найближчим часом. Перелом вилиц0, хиткий зуб, струс мозку. Вона приголомшена, але готова говорити".

Як 0 сл0д було оч0кувати, коли ваш хлопець намага"ться забити вас до смерт0 молотком.

Райм оглянув докази, з0бран0 в квартир0 Гр0фф0та. На в0дм0ну в0д попередн0х сцен, тут була купа.

"Але спочатку документац0я", - сказав Райм. "Чи пощастило з нерухом0стю, регулярними квитками куди завгодно, на л0так чи потяг?"

Закс пов0домив, що поки результати були негативними. "Я переглянув банк0вську та ф0нансову 0нформац0ю. В0н продав будинок на Лонг-Айленд0, але не було в0домостей про те, щоб в0н купував 0нше м0сце. Банки компан0╖ кредитних карток, страхування, податки - ус0 вони надсилали виписки та кореспонденц0ю на поштову скриньку на Мангеттен0. В0н мав б0знес - продавав сво╖ м0н0атюри та мебл0 для лялькових будиночк0в. Але це було зроблено з його квартири, а не з оф0су чи майстерн0".

Арчер пом0тив пап0рець у прозорому пластиковому конверт0. "Це може бути ще одна потенц0йна жертва. У Скарсдейл0".

Ел0тне передм0стя на п0вн0ч в0д Нью-Йорка, безсумн0вно, було заповнене багатьма продуктами високого класу, оснащеними контролерами DataW0se5000 0 належали багатим споживачам, яких Вернон Гр0фф0т зневажав.

Арчер читав 0з записки "водонагр0вач Henderson Comfort-Zone Deluxe".

I Rhyme зробив перехресн0 посилання на список продукт0в, у яких були контролери DataW0se; так, водонагр0вач був одним 0з них.

"Хто там живе?"

"Жодних ознак 0з записки. Просто майте адресу на даний момент. Гр0фф0та 0дентиф0кували, тому я сумн0ваюся, що в0н п0де на ще одну атаку, але, з 0ншого боку, в0н досить фанатичний. Так хто зна"?" Райм попросив Сакса зателефонувати в округ Вестчестер 0 попросити солдат0в оглянути будинок.

- I д0знайся, хто там живе, Сакс.

Вона так 0 зробила, переглянувши записи та DMV. Через мить вона отримала в0дпов0дь. В0льям Май"р, менеджер хедж-фонду. В0н був другом губернатора, 0 про нього було к0лька статей, як0 натякали на пол0тичн0 устремл0ння.

Арчер сказав: "Водонагр0вач? Як ви дума"те, що в0н збирався робити? Зб0льшити нагр0в 0 обпекти когось до смерт0 в душ0? Тодд В0льямс писав про щось под0бне, пам"ята"те? Або, можливо, зб0льшити тиск 0 закрити клапан, щоб коли хтось спустився вниз, щоб побачити, що не так, в0н вибухнув? Галони двохсотградусно╖ води? Iсус".

Вона п0д0йшла ближче й оглянула п0вдюжини пластикових пакет0в 0з м0н0атюрами. Мебл0, дитяч0 коляски, годинник, в0ктор0анський будинок. Вони були дуже добре зроблен0.

Рим теж ╖х вивчав. "В0н дуже хороший. Подивимося, чи в0н десь навчався".

Здавалося, Сакс подумав про це. "У мене " т0ло в One PP детально перев0рити б0ограф0ю Гр0фф0та. Вони могли знайти майстерню чи дв0, куди в0н ходив. Школа, в як0й в0н нещодавно навчався". Пот0м Сакс нахмурився. Вона взяла маленьку 0грашку. "Щось у цьому знайоме. Що це?"

Райм примружився на 0грашку. "Схоже на кесон. Обоз артилер0╖ солдати буксирують разом з гарматою. Трима" снаряди. П0сня, той рядок: "I котяться кесони".

Сакс уважно вивчив його. Райм б0льше н0чого не сказав. В0н дозволив ╖╖ думкам грати сам0 по соб0. Арчер також, зазначив в0н, утримався в0д будь-яких запитань.

Нарешт0 Сакс, усе ще вивчаючи кесон, сказав: "В0н пов"язаний 0з корпусом. Останн0 пару м0сяц0в".

"Але не Unsub Forty?"

"Нема"." Здавалося, витала якась думка. I полет0в геть. Шип0ння в0д розчарування. "Можливо, це був один 0з мо╖х, м0г бути 0нший у великих справах, 0 я бачив файл. Я перев0рю." Рукою в рукавичц0 вона витягла н0жне твор0ння з пол0етиленового пакета й поклала його на аркуш для огляду. Телефоном вона сфотографувала 0 в0дправила. "Я попрошу когось у Кв0нс0 переглянути журнали св0дчень, з0браних за останн0 к0лька м0сяц0в, чи не знайдеться щось. Будемо спод0ватися, що вони впораються з цим краще, н0ж наш0 зникл0 серветки Б0лого замку".

Вона перепакувала 0грашку. "Добре, ви дво" продовжуйте тут. Зараз я п0ду до Ал0с0╖. I склад, де в0н убив Бойла. Пройд0ть с0тку". Пот0м вона вийшла за двер0. За мить потужне хрип0ння двигуна ╖╖ форда пролунало вздовж Центрального парку на заход0. В0н вважав, що це струснуло одне з великих скляних в0кон у в0тальн0. Сок0л п0дняв оч0 з0 свого гн0зда на карниз0 в0кна, роздратований звуком, який, здавалося, заважав пташенятам.

Рим знову звернувся до м0н0атюр. В0н подумав: чому хтось такий талановитий, хто м0г робити так0 прекрасн0 реч0, хто мав таку майстерн0сть, звернувся до вбивства?

Арчер теж, близький до Райма, розглядав твор0ння Вернона Гр0фф0та. "Ст0льки роботи. Такий вибагливий". М0ж ними на мить тиша. Вона продовжила огляд, дивлячись на крих0тне кр0сло. Арчер неуважно сказав: "Я в"язав".

В0н не знав, як на це в0дпов0сти. П0сля ритму: "Светри, так0 реч0?"

"Дещо. Б0льше мистецтва, зав0си. Як гобелени".

Райм розглядав фотограф0╖ квартири Гр0фф0та. "Пейзаж0?" запитав в0н.

"Н0, анотац0я".

В0н пом0тив розм"якшення м"яз0в ╖╖ обличчя. Туга, смуток. В0н боровся, щоб знайти, що сказати. Нарешт0 в0н зупинився на: "Ти м0г би займатися фотограф0"ю. Все одно зараз все цифрове. Просто натискання кнопок. Або кнопки голосового керування. Половина молодих людей там так само сидяч0, як 0 ми".

"Фотограф0я. Це думка. Я м0г би."

За мить Райм сказав: "Але ти не будеш".

"Н0", - сказала вона з усм0шкою. "Начебто, якщо мен0 доведеться кинути пити, я не перейду на фальшиве вино чи пиво. Я в0зьму чай 0 журавлинний морс. Все або н0чого. Але це буде найкращий чай чи журавлинний с0к, як0 я зможу знайти". Пауза, 0 вона запитала: "Ви коли-небудь в0дчували нетерп0ння?"

В0н розсм0явся, звук, який м0стив його очевидне бурчання.

Вона продовжила: "Це як... скаж0ть мен0, чи це так: ви не руха"теся, тому ваше т0ло не кровоточить в0д напруги, 0 воно просочу"ться у ваш розум".

"Це саме так".

"Що ти робиш?" вона запитала.

"Залишайтеся зайнятими. Тримайте розум". В0н схилив голову до не╖. "Загадки. Зроб0ть сво" життя розгадуванням загадок".

Глибокий вдих 0 вираз болю, пот0м пан0ки промайнув на ╖╖ обличч0. "Я не знаю, чи впораюся з цим, Л0нкольне. Я справд0 н0". ╥╖ голос перехопив.

Райму було ц0каво, чи не почне вона плакати. В0н здогадався, що вона не з тих, у кого легко йдуть сльози. Але в0н також знав, що стан, у якому вона опинилася, штовха" вас туди, чого ви нав0ть не можете соб0 уявити. У нього були роки, щоб створити жилавий гвард0╖ навколо свого серця.

Нове в гр0...

В0н повернув св0й ст0лець до не╖ обличчям. "Так. Ви. може Я б сказав вам, якщо це не було у вашому ядр0. Ви вже зна"те мене. Я не прикрашаю. Я не брешу. Ти можеш це зробити."

╥╖ оч0 заплющилися, 0 вона глибоко вдихнула. Пот0м вона знову подивилася на нього, ╖╖ дивовижн0 блакитн0 оч0 впились у його оч0, як0 були набагато темн0шими. "Я пов0рю вам на слово".

"Ти мусиш. Ти м0й стажер, пам'ята"ш? Все, що я кажу, золото. А тепер бер0мося до роботи".

Минула мить, 0 вони разом почали каталог0зувати те, що Сакс знайшов у квартир0 ╫р0фф0та: волосся, зубну щ0тку (для ДНК), купи рукописних нотаток, книги, одяг, роздрук0вки про хакерство та техн0чн0 подробиц0 про злом захищених мереж. Нав0ть фотограф0╖ риб в аквар0ум0 (Сакс шукав у п0ску на дн0 закопан0 п0дказки - це було звичайне м0сце для схованок - але не знайшов). Багато предмет0в були з того, що виявилося його профес0"ю - виготовлення та продаж м0н0атюр: дерев"ян0 та металев0 предмети, крих0тн0 петл0, колеса, фарби, лаки, керам0ка. Багато, багато 0нструмент0в. Якби вони сид0ли на полицях Home Depot або Crafts 4 Everyone, вони були б доброяк0сними; тут леза й молотки набули злов0сного вигляду.

Сталевий поц0лунок...

Оск0льки документац0я не давала жодних вказ0вок на м0сцезнаходження Гр0фф0та, Райм 0 Арчер зосередилися на сл0дах доказ0в 0з його квартири.

Але п0сля п0вгодини "пилово╖ роботи", як Арчер досить чар0вно назвав ╖хн0 зусилля, маючи на уваз0 Едмона Локара, вона в0двернулася в0д конверт0в, пакет0в 0 слайд0в. Вона глянула на записник Гр0фф0та, ман0фест. Пот0м дивився у в0кно. Нарешт0 вона повернулася до нього. "Зна"ш, Л0нкольне, частина мене в це не в0рить".

"Що це?"

"Чому в0н це робить. В0н проти споживацтва. Але в0н теж споживач. Йому довелося купити вс0 ц0 0нструменти та приладдя для роботи. В0н купу" ╖жу. В0н спец0ально замовля" взуття для сво╖х великих н0г. Йому виг0дн0 покупки. I в0н заробля" на життя продажем речей. Це споживацтво". Вона повернула ст0лець до нього, ╖╖ прекрасн0 оч0 сяяли. "Давайте спробу"мо провести експеримент".

Райм подивився на пакети з доказами.

"Н0, я не маю на уваз0 ф0зичний експеримент. Г0потетичний. Скаж0мо, доказ0в у справ0 нема" . Виняток 0з принципу Локара. Уяв0ть соб0 випадок, коли нема" жодного лизання PE. Як це? Вбивство на М0сяц0. Ми живемо на земл0, 0 ми взагал0 не ма"мо доступу до доказ0в. Ми зна"мо, що жертву вбили там. ╢ п0дозрюван0. Але це все, жодних сл0д0в, жодних речових доказ0в. Куди нам дал0 йти? ╢диний п0дх0д - запитати, чому злочинець убив жертву?"

В0н усм0хнувся. ╥╖ передумова була абсурдною, марною тратою часу. Але, можливо, в0н знайшов ╖╖ ентуз0азм чар0вним. "Продовжувати."

"Якби це було еп0дем0олог0чне розсл0дування, 0 нам з вами показали нев0дом0 бактер0╖, як0 вбивають одних людей, але не вбивають 0нших, ми б запитали: чому? Це тому, що вони були в як0йсь кра╖н0 0 заразилися нею? Чи тому, що у жертвах " щось ф0зичне, що робить ╖х, а не 0нших, уразливими до хвороби? Чи вдавалися вони до певно╖ повед0нки, яка п0ддала ╖х впливу бактер0й? Отже, давайте подивимося на жертви Вернона . Я не погоджуюся з теор0"ю, що вони були ц0ллю, тому що вони були багатими споживачами, купуючи дорог0 плити чи м0крохвильов0 печ0. Що ще сп0льного м0ж ними? Причина, чому в0н ╖х убив, може вказати на те, як в0н знав, що це може привести до м0сця, де в0н ╖х зустр0в... 0 до м0сця, де в0н зараз сидить. ти з0 мною?"

Крим0нал0ст у ньому чинив оп0р, але Л0нкольн Райм мусив визнати, що лог0к був за0нтригований. "Гаразд. Я п0д0граю".


РОЗДIЛ 51

Джуль"тт Арчер говорила: "Хто були люди, на яких ╫р0фф0т нац0лився? Кр0м матер0 Амел0╖ та вод0╖в машин, як0 в0н взяв п0д контроль, вони мали завадити нам зловити його. Основн0 жертви. Грег Фроммер, Ейб Бенкофф, Джо Х0д0. I потенц0йна жертва в Скарсдейл0, менеджер хедж-фонду В0льям Ма"р".

"Ну, що з ними?" Райм був радий сп0впрацювати, але в0н був змушений додати в рагу ложку диявольсько╖ адвокатури.

"Добре..." Арчер повернувся до м0сця перед д0аграмами. "Фроммер був продавцем магазину в Брукл0н0 та волонтером у притулку для бездомних серед 0нших благод0йних орган0зац0й. Бенкофф був менеджером рекламного агентства в Нью-Йорку. Х0д0 - тесляр у бродвейському театр0. Май"р займа"ться ф0нансами. Зда"ться, н0хто з них не зна" 0нших. Вони не живуть поруч один з одним". Вона похитала головою. "Нема" з'"днання."

"О, добре, цього недостатньо, щоб запитати", - тихо сказав в0н. "Ви повинн0 п0ти глибше".

"Як ви ма"те на уваз0?"

"Ти дивишся на поверхню. Уяв0ть, що ц0 люди, яких ви згадали, " сл0дами доказ0в... Н0, н0, - дор0кнув в0н, побачивши, як вона скривилася. " Ти тепер грай з0 мною . Люди - не люди, а шматочки сл0д0в. На поверхн0 св0й с0рий метал, св0й коричневе дерево, сво" волокно тканини, св0й уламок листя. Що у них сп0льного?"

Арчер подумав: "Н0чого".

"Точно так. Але, маючи докази, ми продовжу"мо копати. Який метал, яка деревина, який тип волокна, з яко╖ рослини лист? Зв0дки вони взялися, який контекст ? Ви збира"те ╖х разом, 0, ну, у вас " м"яке кр0сло, яке сто╖ть п0д деревом жакаранда. Р0зне раптом те саме.

- Ти хочеш проанал0зувати жертв, Арчере, добре, але нам потр0бно п0д0йти до твого запиту так само. Подробиц0! Як0 детал0? Ви ма"те нин0шню кар'"ру. А як щодо минулого? Подив0ться на вих0дн0 дан0, як0 з0брала Амел0я. Д0аграми " лише зведеннями. М0сце проживання та кар""ра, все, що зда"ться актуальним".

Арчер викликав нотатки Сакса й читав з екрана.

Коли вона це зробила, Райм сказав: "Я можу розказати про Грега Фроммера. В0н був менеджером з маркетингу компан0╖ Patterson Systems у Нью-Джерс0".

"Що робить Паттерсон?"

Райм згадав, що йому сказав адвокат. "Паливн0 форсунки. Один 0з великих постачальник0в".

Вона сказала: "Добре, прийнято до в0дома. Тепер Ейб Бенкофф?"

"Амел0я сказала мен0 - реклама. Кл0"нтами були харчов0 компан0╖, ав0акомпан0╖. Я не пригадую".

Арчер читав нотатки Сакса й Пуласк0. "Йому було п'ятдесят в0с0м, в0н був менеджером з рекламних рахунк0в. Досить старший. Кл0"нтами були Un0versal Foods, US Auto, Northeast A0rl0nes, Aggregate Computers. В0н був жителем Нью-Йорка, прожив тут усе життя. Манхеттен".

Райм сказав: "А Х0д0, тесля?"

Арчер прочитав: "В0н вир0с у М0чиган0 та працював у Детройт0 на конве"р0. Пере╖хав сюди, щоб бути ближче до сво╖х д0тей та онук0в. Не любив пенс0╖, тому вступив до профсп0лки 0 влаштувався працювати в театр". Вона п0двела погляд в0д екрана комп"ютера. "Майер " менеджером хедж-фонду. Працю" в Коннектикут0. Живе в Скарсдейл0. Заможний. Не можу знайти н0чого про сво╖х кл0"нт0в".

Райм сказав: "Дружина".

"Що?"

"Чому ми вважа"мо, що в0н " ц0ллю? В0н одружений?"

Арчер цокнула язиком. "Бл0н. Вибачте м0й сексизм". Введення. "Валер0 Ма"р. Вона адвокат Волл-стр0т.

"Хто ╖╖ кл0"нти?"

Б0льше набору тексту. "Жодних 0мен. Але ╖╖ спец0ал0зац0я - представляти 0нтереси страхових компан0й".

Рима, дивлячись на екран. В0н усм0хнувся. "Нам доведеться почекати, поки ми б0льше не досл0димо Валер0, ╖╖ кл0"нт0в. Але 0нш0 - у них точно " щось сп0льне".

Арчер переглянув таблицю та нотатки. "Автомоб0л0".

"Точно так! Кл0"нтом Benkoff була компан0я US Auto. Х0д0 працював на конве"р0, 0 я б"юся об заклад, на кого в0н працював. US Auto використовувала паливн0 форсунки Patterson?"

За допомогою голосових команд Арчер зд0йснив пошук. I, так, Google сумл0нно пов0домив, що Паттерсон був головним постачальником US Auto... до п"яти рок0в тому.

В0н прошепот0в: "Приблизно в той час, коли Фроммер залишив компан0ю".

Арчер запитав: "А Валер0 Ма"р?"

Крим0нал0ст повернувся до м0крофона б0ля голови: "Подзвон0ть Еверсу В0тмору".

Телефон в0дпов0в митт"во 0 п0сля двох дзв0нк0в в0дпов0ла порть". "Еверс В0тмор, будь ласка. Зараз. Це терм0ново".

"М0стер. В0тмор - це...

"Скажи йому, що телефону" Л0нкольн Райм".

"В0н насправд0..."

"Це Л0нкольн, 0м'я. Рима, друга. I, як я вже сказав, це терм0ново".

Пауза. "Хвилинку."

Тод0 голос адвоката сказав: "М0стере. Рима. Як справи? Як справи?"

"Нема" часу. Ви розпов0дали мен0 про справу, справу про т0лесн0 ушкодження, пов"язану з автомоб0льною компан0"ю. У як0йсь внутр0шн0й записц0 говорилося, що було б дешевше сплатити неправом0рн0 позови про смерть, н0ж виправити якийсь небезпечний дефект в автомоб0л0. Це був US Auto? Я не можу пригадати".

"Так, ви ма"те рац0ю. Це було."

"Валер0 Ма"р, адвокат 0з Нью-Йорка. Вона захищала компан0ю?"

"Нема"."

пекло Ось його теор0я.

Тод0 В0тмор сказав: "Вона представляла страхову компан0ю, яка покривала позови про в0дпов0дальн0сть у США".

"Чи брала участь Patterson Systems?"

"Паттерсон? Ви ма"те на уваз0 компан0ю, в як0й працював м0стер Фроммер? Не знаю. Зачекайте хвилинку".

Тиша. Пот0м на л0н0ю повернувся адвокат. "Так, основний позов був проти US Auto, але Паттерсон також був в0дпов0дачем. Заява полягала в тому, що 0 автовиробник, 0 постачальник запчастин знали про дефект паливно╖ системи 0 вир0шили не зм0нювати форсунки та 0нтерфейс з двигунами, щоб зробити ╖х безпечн0шими".

"М0стер. В0тморе, Еверсе , мен0 потр0бно все, що ви можете мен0 над0слати щодо справи".

Пауза. "Ну, це дещо проблематично, м0стере Райм. По-перше, я не працював над костюмом, тому в мене нема" вих0дного матер0алу. Кр0м того, у вас нема" м0сця. Або час прочитати все. Навколо дефекту були сотн0 випадк0в, 0 вони тривали роками. За мо"ю оц0нкою, повинно бути десять м0льйон0в документ0в. Можливо, б0льше. Чи можу я запитати, чому...

"Ми вважа"мо, що наш вбивця - той, хто використовував контролери DataW0se як знаряддя вбивства - мав на мет0 людей, пов"язаних 0з US Auto".

"М0й. Так, я бачу. В0н постраждав в одн0й 0з авар0й через несправн0сть паливно╖ системи?"

"Ми вважа"мо, що в0н, швидше за все, на вол0, 0 я спод0вався, що в матер0алах справи може бути щось, що дасть нам п0дказку, куди в0н зник".

"Я скажу вам, що я можу зробити, м0стере Райм. Я попрошу свого пом0чника юриста над0слати все, що я зможу знайти в юридичн0й прес0, 0 я отримаю якомога б0льше оприлюднених прохань 0 документ0в про в0дкриття. I ви також повинн0 перев0рити популярн0 зв0ти. Ця 0стор0я, природно, потрапила в новини".

"Мен0 вони потр0бн0 якомога швидше".

"Я подбаю про те, щоб це було зроблено негайно, м0стере Райм".


РОЗДIЛ 52

Р. Гайм 0 Арчер якнайшвидше читали онлайн про справу US Auto.

В0тмор мав рац0ю. У Google було б0льше дванадцяти м0льйон0в в0дв0дувань.

Через п0вгодини почали надходити листи в0д В0тмора. Вони розд0лили судов0 клопотання та п0дтверджуюч0 документи та почали читати ╖х, а також прес-репортаж0 про справу. Як згадував В0тмор, були десятки позивач0в, постраждалих в авар0ях 0 родич0в тих, хто загинув, коли машини були охоплен0 вогнем через несправну паливну систему. Кр0м того, 0нциденти породили понад сотню б0знес-позов0в про втрату прибутку виробниками та виробниками комплектуючих. Б0льше тривожних розпов0дей - у часом жахливих популярних ЗМI та в жахливих кл0н0чних судових документах - були розпов0д0 про зруйнован0 життя. В0н зачитав св0дчення про жахливий б0ль в0д оп0к0в 0 з0ткнень п0сля розриву газопроводу, сканован0 фотограф0╖ обгор0лих 0 розтрощених т0л з м0сця авар0╖ та фотограф0╖ десятк0в постраждалих. Деяк0 з них були л0карняними фотограф0ями ╖хн0х оп0к0в 0 рваних ран. Деяк0 з них сто╖чно марширували до будинк0в суду та з них. В0н уважно переглянув ╖х, шукаючи 0м"я чи схож0сть Гр0фф0та, чи ймов0рно, що в0н був жертвою чи родичем.

"Будь-як0 згадки про Гр0фф0та?" - покликав в0н Арчера. "Я ще н0чого не бачу".

- Н0чого, - в0дпов0в Арчер. "Але я прочитав п"ятдесят стор0нок 0з, зда"ться, ста тисяч".

"Я роблю глобальний пошук 0мен0. Дос0 н0чого."

Вона сказала: "Це працю" в межах документа, але я не знаю, як шукати в нев0дкритих".

"Можливо, у Родн0 " програма", - сказав в0н. Але не встиг в0н викликати комп"ютерного експерта, як у двер0 подзвонили. Райм глянув на мон0тор. Б0ля вх0дних дверей стояла ж0нка в непоказн0й пом"ят0й коричнев0й куртц0 та джинсах. На обличч0 у не╖ була пов'язка.

"Так?" в0н закликав.

"Це Л0нкольн Раймс? З NYPD?"

На дверях у Рима не було таблички; нав0що полегшувати ворогам? В0н не став виправляти ж0нку. "Хто це?"

"Ал0с0я Морган. Оф0цер пол0ц0╖ Амел0я Сакс попросила мене п0д0йти 0 дати показання. Про Вернона Гр0фф0та?"

Чудово. "Звичайно. Давай в."

В0н наказав в0дчинити двер0, а через мить почув наближення крок0в. Вони зробили паузу.

"Прив0т?"

"Ми тут. Зл0ва."

Ж0нка зайшла в к0мнату 0 подв0йно подивилася, побачивши двох людей у складних 0нвал0дних в0зках... 0 науковому обладнанн0, г0дному ун0верситетсько╖ досл0дницько╖ лаборатор0╖. Вона була маленькою, привабливою 0 мала коротке св0тле волосся. Сонцезахисн0 окуляри частково прикривали синяк, що визирав з-п0д товстих бинт0в. Вона зняла окуляри, 0 Райм уважно вивчив ╖╖ пошкоджене обличчя.

"Я Л0нкольн Райм. Це Джуль"тт Арчер.

"Прив0т."

Арчер сказав: "Дякую, що зав0тали".

Оч0 Райма знову звернулися до комп"ютера, на якому в0н бачив к0лька запис0в про справи проти US Auto та постачальника паливних форсунок. В0н продовжував гортати ╖х.

"Як справи?" - запитала Арчер, оглядаючи травми ж0нки.

"Не надто серйозно". Ж0нка зосередилася на прикут0й до 0нвал0дного в0зка пар0. "Волосний перелом, вилиця. Струс мозку".

Райм призупинив перегляд документ0в на мон0тор0 й повернувся до Ал0с0╖. "Ви з Верноном зустр0чалися?"

Вона поклала сумочку на п0длогу й с0ла в ротангове кр0сло, скривившись. Здавалося, навколо не╖ панував приголомшливий вигляд. "Це правильно, якщо це можна назвати побаченнями. Я познайомився з ним м0сяць чи близько того. З ним було легко бути. В0н був мовчазним 0 0нод0 ставав трохи дивним. Але в0н був добрий з0 мною. Н0би в0н н0коли не думав, що хтось коли-небудь виходитиме з ним. Ви зна"те, у нього якийсь дивний вигляд. Але я н0коли не п0дозрював, що в0н може бути небезпечним". Вона прошепот0ла, широко розплющивши оч0: "Iнакше вбила б тих людей. Оф0цер Сакс розпов0в мен0, що в0н зробив. Я не могла в це пов0рити. В0н був такий талановитий, створював сво╖ м0н0атюри. Просто... - Вона знизала плечима. Пот0м скривився. Вона пошукала в кишенях 0 знайшла пляшечку з таблетками. Витрусив двох. Вона запитала Райма: "Ти...?" Незручний момент. "╢ пом0чник? Чи можу я взяти води?"

Перш н0ж Райм встиг щось сказати, Арчер сказав: "Н0, зараз його нема". Але тут " пляшка Deer Park. В0н не в0дкритий". Вона кивнула на полицю.

"Дякую." Ал0с0я п0двелася й взяла те, що хот0лося б вгамувати б0ль. Вона повернулася до кр0сла, але залишилася стояти, забравши свою сумочку, а пот0м опустивши туди пляшечку з таблетками.

"Що сталося у ваш0й квартир0?" - спитав Райм. "Ран0ше сьогодн0."

"В0н з'явився, неспод0вано. В0н хот0в, щоб я п0шла з ним 0 з0знався в тому, що в0н зробив". Зляканий шеп0т. "В0н насправд0 думав, що я зрозум0ю. В0н думав, що я п0дтримаю його".

Райм сказав: "Тоб0 пощастило, що хтось був поруч. Мен0 зда"ться, сказала Амел0я, начальник буд0вл0.

Проте, хоч якими спок0йними були його слова, розум Л0нкольна Райма бавився. В0н намагався придумати стратег0ю, яка дозволила б йому та Арчеру вижити в наступн0 к0лька хвилин.

Тому що ж0нка, як0й в0н усм0хався зараз, була людиною, чи" фото в0н щойно бачив - в одному з пов0домлень преси про справу "US Auto". Саме цю стор0нку в0н знову знайшов 0 призупинив гортання. В0н швидко глянув на нього. На фото була зображена ж0нка в чорн0й сукн0, яка йде в0д буд0вл0 суду на Лонг-Айленд0. В0н не вп0знав ╖╖ за м0ським будинком; якби в0н так зробив, в0н би ╖╖ не впустив. Коли вона запитала, чи " хтось, щоб принести ╖й води, в0н уже хот0в був сказати, що його пом0чник був у задн0й к0мнат0 разом 0з ще одним оф0цером, але Арчер витягнув килимок з-п0д ц0"╖ вит0вки.

Ал0с0я Морган подала до суду на US Auto and Patterson Systems за смерть ╖╖ чолов0ка та за власн0 т0лесн0 ушкодження - к0лька оп0к0в 0 глибоких рваних ран - коли паливна система автомоб0ля, яким керував ╖╖ чолов0к, загор0лася, що призвело до авар0╖. Райм бачив шрами над високим ком0ром ╖╖ блузки.

Тепер в0н добре уявляв, що сталося: Ал0с0я найняла Вернона ╫р0фф0та, щоб в0н убив тих, хто брав участь у виготовленн0, маркетингу та продажу несправного автомоб0ля, а також Валер0 Ма"р, адвоката, який ╖х захищав. Або, зам0сть плати, можливо, Ал0с0я спокусила Гр0фф0та зробити це для не╖; Обшук Сакса на м0сц0 злочину виявив значну сексуальну активн0сть. Гр0фф0т 0 Ал0с0я були здивован0, коли Райм 0 команда д0зналися його особу, 0 вони придумали новий ф0нал; вони влаштували "штурм" на очах у св0дка, начальника будинку.

I причина цього?

По-перше, щоб зняти будь-яку п0дозру в ╖╖ причетност0.

Але тод0 чому вона була тут?

Ах, звичайно. У Ал0с0╖ був власний план. Вона викрала б будь-як0 докази, як0 могли б вказати на ╖╖ причетн0сть, а пот0м убила б Райма та будь-кого, хто був присутн0й, п0дкинувши 0нш0 п0дказки, як0 б вказували на причетн0сть Вернона до вбивств. Пот0м вона зустр0ла б чолов0ка 0 вбила його.

I Ал0с0я Морган, задоволена сво"ю помстою проти автомоб0льно╖ компан0╖, залишиться вдома в0льною.

В0н припустив, що в ╖╖ сумочц0 буде рушниця. Але тепер, коли вона пом0тила, що ╖╖ жертви були 0нвал0дами, вона, ймов0рно, використала б один 0з 0нструмент0в Гр0фф0та, щоб убити його та Арчера. Охайн0ше для справи проти нього.

I Мела Купера не буде тут годинами. Сакс також. В0н припускав, що Том повернеться приблизно через дв0 години. У Ал0с0╖ було вдосталь часу на вбивство.

Все-таки йому доведеться спробувати. Райм глянув на годинник. - Амел0я - детектив Сакс - ма" повернутися будь-яко╖ мит0. Вона набагато краще бере 0нтерв"ю, н0ж я".

Ал0с0я дуже слабо в0дреагувала. Звичайно, вона, ймов0рно, щойно розмовляла 0з Саксом 0 д0зналася, що ж0нка повернеться лише через години.

Райм подивився повз не╖ 0 сказав Джуль"тт Арчер: "Ти вигляда"ш втомленою".

"Я... я?"

"Я думаю, вам сл0д п0ти в 0ншу к0мнату. Спробуй заснути". В0н подивився на Ал0ц0ю. "РС. Стан Арчера важчий, н0ж м0й. Я не хочу, щоб вона тиснула на себе".

Арчер злегка кивнула й потягла пальцем контролер. Ст0лець повернувся. "Думаю, якщо ви не заперечу"те".

Рухаючись до дверей.

Але Ал0с0я встала, рушила вперед 0 заблокувала ╖╖. Ст0лець швидко зупинився.

"Що... Що ти робиш?" - запитав Арчер.

Ал0с0я глянула на Арчера, н0би та була драт0вливою мухою, 0, схопивши ж0нку за ком0р, висмикнула ╖╖ з0 ст0льця й дозволила впасти на п0длогу. Голова Арчера вдарилася об деревину.

"Нема"!" Р0ма заплакала.

Арчер у розпач0 сказав: "Мен0 потр0бно бути прямо! М0й стан, я...

У в0дпов0дь Ал0с0я завдала приголомшливого удару ногою по голов0 ж0нки.

На п0длоз0 з0бралася кров, 0, заплющивши оч0, Арчер лежав нерухомо. Райм не м0г зрозум0ти, дихала вона чи н0.

Ал0с0я в0дкрила свою сумку, одягла син0 латексн0 рукавички й швидко ступила вперед, зриваючи контролер 0з кр0сла Райма. Вона п0д0йшла до кишенькових дверей до в0тальн0, зачинила й замкнула ╖х.

Порившись у сво╖й сумц0, вона видобула н0ж для бритви - який, звичайно, належав Вернону. В0н був у пластиков0й трубц0, 0 вона зняла пластиковий верх 0 витрусила 0нструмент. Ал0с0я повернула лезо в сторону Райма й п0д0йшла ближче до 0нвал0дного в0зка.


РОЗДIЛ 53

Я знаю про тебе, Ал0с0я. Ми встановили зв'язок м0ж жертвами Гр0фф0та та справою US Auto. Я бачив тво" фото в одн0й 0з опов0дань".

Це дало ╖й паузу. Вона зупинилася й кивнула головою, ч0тко обм0рковуючи ц0 насл0дки.

В0н продовжив: "Я одразу подумав, що ви з Гр0фф0том 0м0тували напад у ваш0й квартир0. Ви подбали про те, щоб супер м0г почути вашу б0йку та прийти й н0бито врятувати вас. Щойно я побачив вас надвор0, я набрав спец0альний телефонний код. Швидкий наб0р для екстрених ситуац0й".

Ал0с0я подивилася повз Райма на комп"ютер. Вона друкувала, поки не знайшла журнал виклик0в. За останн0 десять хвилин жодних вих0дних зв"язк0в не було, а останн0м дзвонив не 911 0 не диспетчер NYPD, а юридична ф0рма В0тмора. Вона знову набрала номер, 0 вони почули через динам0к, як службовець на ресепшен0 сказав: "Юридична контора". Ал0с0я поклала трубку.

╥╖ обличчя розслабилося, оск0льки вона мала зробити висновок, що Райм щойно встановив зв"язок 0 що н0хто б0льше не зна" правди. Вона оглянула к0мнату. Райм зазначила, що вона добре переносила св0й в0к. Бл0д0 оч0, веснянки. Мало зморшок. ╥╖ волосся, св0тле з сивиною, було об""мним 0 пишним. Шрами були пом0тними, але не применшували ╖╖ привабливост0. Вернон був би замазкою в ╖╖ руках.

"Де докази, як0 ви з0брали в квартир0 Вернона?"

Вона б злякалася, що в0н з0брав к0лька статей про авто США або що в0н мав як0сь 0нш0 докази того, яким був справжн0й мотив, який зрештою м0г привести до не╖.

- Кажу тоб0, ти нас уб""ш.

Зморшка бр0в. "Звичайно. Але даю вам слово, що вс0х 0нших залишу живими. Тв0й друг Амел0я - Вернон був одержимий нею. Я мало не ревнував. З нею все буде добре, Амел0я. I ╖╖ мати. I 0нш0 у ваш0й команд0. Але ти мертвий. Очевидно. Ви обо"."

"Те, про що ви запиту"те, не так легко. Деяк0 докази опрацьовуються в Кв0нс0, головному в0дд0л0 розсл0дування злочин0в. I..."

"М0й 0нший вар0ант - спалити це м0сце. Але це приверне багато уваги, 0 я можу пропустити деяк0 реч0. Просто скаж0ть мен0."

Рима мовчала.

Ал0с0я оглянула к0мнату: картотеки, коробки з паперовими та пластиковими пакетами, полиц0, 0нструменти. Вона п0д0йшла до шафи, в0дкрила ╖╖ й зазирнула. Закрила шухляду. Спробував 0нший. Пот0м вона оглянула широк0 б0л0 столи для огляду й погортала коробки з пластиковими й паперовими пакетами з доказами. Вона розгорнула см0тт"вий м0шок, темно-зелений, як м0шок 0з трупами коронера, 0 кинула всередину зошити та вир0зки.

Вона продовжувала збирати докази, як0, здавалося, мали в0дношення до не╖ та судового процесу, а пот0м витягла з сумочки паперовий пакет 0 почала обережно викладати його вм0ст, як в0н 0 думав: волосся, звичайно, Гр0фф0та. Клаптик паперу; на ньому, безсумн0вно, збер0галися його в0дбитки хребта тертя. А пот0м - ну, вона точно це ретельно продумала - одне з черевик0в Вернона. Вона не залишила це; вона залишила к0лька в0дбитк0в на п0длоз0 б0ля кр0сла Райма.

Райм сказав: "Це жахливо, що сталося з вами та вашим чолов0ком. Але н0чого з цього не виправить".

Вона р0зко сказала: "Анал0з витрат 0 вигод. Я думаю про це як про анал0з того, кому дешевше обманювати". Коли вона в якийсь момент нахилилася вперед, щоб притиснути черевик до п0длоги, ╖╖ блузка впала, 0 в0н ч0тко побачив шк0рястий 0 знебарвлений шрам на ╖╖ грудях.

"Ви виграли свою справу, говорилося в статт0".

Райм в0дсторонено зауважив, що к0лька м0шк0в 0з доказами були в0дкрит0, коли вона кинула ╖х у м0шок для см0ття. Нав0ть перед лицем смерт0 Л0нкольн Райм був розлючений зараженням.

"Я не виграв. Я розрахувався. I я розрахувався до того, як записка з"явилася на св0т. Майкл, м0й чолов0к, пив до того, як сталася авар0я. Це не мало н0чого сп0льного з розривом шланга паливно╖ форсунки. Але алкоголь спрацював би проти нас на суд0. I були докази того, що в0н пог0ршив мо╖ травми - в0н зламав мен0 руку, витягуючи мене з палаючо╖ машини, перш н0ж померти. I м0й адвокат сказав, що вони розкрутять це... 0 випивку. Присяжн0 можуть нам н0чого не дати. Тому я взяв угоду.

"Але це н0коли не було про грош0. Це було про дв0 компан0╖, як0 вбили мого чолов0ка 0 назавжди завдали мен0 шраму 0 так 0 не постали перед судом. Н0хто н0коли не був обвинувачений. Компан0я виплатила багато грошей позивачам, але того вечора кер0вники п0шли додому, щоб побачитися з0 сво╖ми родинами. М0й чолов0к цього не зробив. Iнш0 чолов0ки, дружини та д0ти теж цього не зробили".

"╫ре╜ Фроммер залишив компан0ю та п0шов працювати волонтером", - сказав Райм. "В0н почувався винним у тому, що сталося з паливними форсунками".

Це речення злет0ло з його язика 0 заслужило погляд Ал0с0╖ на нього, будь ласка.

"Народний Варт. Це все була дурниця, чи не так?"

Ал0с0я кивнула. "Вернон не найприваблив0ший чолов0к у св0т0. Було неважко змусити його робити те, що я хот0ла. Мен0 потр0бно, щоб люди, в0дпов0дальн0 за смерть Майкла, померли так, як в0н та 0нш0. Через продукти. Через жад0бн0сть. Вернон 0з задоволенням погодився, 0 ми вир0шили перетворити це на пол0тичну тему як прикриття. Щоб люди не думали про US Auto 0, можливо, нав"язали з0 мною зв"язок".

"Чому Сталевий поц0лунок , назва його ман0фесту?"

"В0н це придумав. Я думаю про його 0нструменти, пилки, нож0 та стамески".

"Як ви його знайшли ?"

"Звичайно, я планував це роками. Найважче було знайти пад0ння. Я був одн0"ю з0 стор0н у судовому процес0 проти автовиробника, тому я не м0г н0кого вбити сам. Але одного вечора я вечеряв на Манхеттен0 0 випадково побачив, як Вернон побився з людина. Якийсь латиноамериканець. В0н висм0ював Вернона - зна"те, в0н дуже худий. Вернон просто огризнувся. Збожевол0ла. В0н поб0г, а чолов0к погнався за ним. Але Вернон запланував це. В0н розвернувся 0 вбив чолов0ка ножем або бритвою. Я н0коли не бачив н0кого б0льш шаленим. Як акула. Вернон стрибнув у циганський кеб 0 зник.

"Я не м0г сприйняти те, що щойно побачив. Вбивство прямо на мо╖х очах. Я думав про це днями. Нарешт0 я зрозум0в, що в0н м0г би мен0 допомогти. Я перев0рив у ресторан0, зда"ться, в0н ╖в там. Вони не знали його 0мен0, але сказали мен0, що так, в0н ╖в там приблизно раз на тиждень. Я пост0йно повертався 0 нарешт0 побачив його".

"I ти його спокусила".

"Так. Пот0м наступного ранку я сказав йому, що бачив, як в0н убив того латиноамериканця. Це був ризик, але на той час я взявся за це. Я знав, що в0н зробить усе, що я захочу. Я сказав йому, що розум0ю, чому в0н його вбив. Його знущалися. Я сказала йому, що мене також знущали, у певному сенс0 - автомоб0льна компан0я забрала в мене мого чолов0ка 0 знищила мо" т0ло шрамами в0д авар0╖. Я хот0в поквитатися".

"Чолов0к, який навчив Вернона, як зламати контролери DataW0se, блогер, якого в0н убив, також отримав йому список кл0"нт0в, як0 купували вбудован0 продукти. Ви шукали в них 0мена людей, пов"язаних 0з US Auto. правильно?"

Вона кивнула. "Я не м0г убити вс0х, хто пов'язаний з компан0ями. Я просто хот0в п0вдюжини чи близько того. Фроммер, Бенкофф, Х0д0... ця п"явка адвоката, Валер0 Май"р".

"Отже, - майже безтурботно запитав Райм, - як ти збира"шся вбити Вернона Гр0фф0та?"

Вона не здавалася здивованою, що в0н це зробив. "Я ще не знаю. Мабуть, доведеться спалити його живцем. Зроб0ть так, н0би в0н створю" якусь м0ну-пастку чи 0ншу. Бензин. В0н напрочуд сильний для такого худого чолов0ка".

- Отже, ти зна"ш , де в0н?

"Н0, п0сля того, як в0н покинув мо" помешкання, в0н не був упевнений, куди пряму". Десь тимчасовий готель. В0н би зв'язався, сказав в0н. I в0н буде".

Райм сказав: "Те, що сталося з тобою та тво"ю родиною, було траг0чно. Але що це вам да"?"

"Справедлив0сть, комфорт".

"Вас знайдуть".

"Я так не думаю". Поглянувши на годинник, Ал0с0я п0д0йшла ближче до Райма й повернула лезо догори, дивлячись на його яремну к0стку. У не╖ була тверда рука м'ясника чи х0рурга.

Райм в0дв0в погляд в0д леза, п0дняв голову й сказав: "Так, давай. Але важко. Це повинно бути важко. У вас буде лише один шанс".

Ал0с0я замовкла. Розгублено насупився.

Але Райм розмовляв не з нею. Його оч0 були зосереджен0 на Джуль"тт Арчер, яка невпевнено п0дходила позаду ж0нки, тримаючи в руках оглядову лампу, яка мала важку зал0зну основу. Вона кивнула, визнаючи вказ0вку Райма, 0 вдарила приладом прямо в основу черепа Ал0с0╖.


РОЗДIЛ 54

Медики пов0домили, що травми, як0 отримали дв0 ж0нки, не загрожують життю, хоча травми Ал0с0╖ Морган були набагато серйозн0шими.

Зараз вона перебувала в л0карняному в0дд0ленн0 центру ув"язнення на Манхеттен0, неподал0к в0д Central Book0ng 0 буд0вл0 суду в центр0 м0ста.

Джуль"тта Арчер сид0ла в одному з ротангових ст0льц0в Райма в його в0тальн0, ╖╖ обличчя було забинтоване, з вражаючим синцем, що поширювався з-п0д марл0, схожим на синця Ал0с0╖, коли вона прийшла. Техн0к швидко╖ допомоги завершував свою майстерн0сть на друг0й ран0 ╖╖ щелепи.

"В0н уже готовий?" - спитав Райм у Тома, який збирав контролер, який Ал0с0я з0рвала з його 0нвал0дного в0зка. "Я маю на уваз0, минуло десять хвилин".

Ви коли-небудь ста"те нетерплячими...

"Я зголосився привезти сюди обслуговуючих людей", - мляво в0дпов0в пом0чник. "Ти пам'ята"ш це? Але ми дума"мо, що це могло зайняти, о, до завтра?"

"Мен0 це вигляда" зак0нченим. Просто ув0мкн0ть його. У мене " телефонн0 дзв0нки".

В0д погляду молодшого чолов0ка Райм замовк.

Через три хвилини в0н знову був працездатним.

"Зда"ться, працю" досить добре". В0н ходив по салону. "Повороти злегка в0дхилен0".

"Я буду на кухн0".

"Дякую тоб0!" Райм покликав пом0чника, який в0дступав назад.

В0д0йшовши назад 0 подивившись на обличчя стажера, л0кар швидко╖ допомоги сказав Арчеру: "Здеб0льшого поверхово. Запаморочу"ться?"

Вона встала з ротангового кр0сла, де сид0ла ран0ше, 0 походила туди-сюди к0мнатою. "Трохи, але не г0рше, н0ж зазвичай". Вона повернулася й с0ла в 0нвал0дний в0зок Storm Arrow. Пот0м вона сама прив"язала л0ву руку до ст0льця.

Техн0к сказав: "Добре. Стаб0льний. добре. Ти там досить добре руха"шся. Треба сказати". В0н розглядав кр0сло влади. Зрозум0ло, що в0н був розгублений.

Н0 Райм, н0 Арчер не пояснили чолов0ков0, як вона стала використовувати як "диний зас0б пересування 0нвал0дний в0зок, прилаштований для людини, яка була повноц0нною квадроциклом, хоча вона насправд0 не була такою. Ще н0, в усякому раз0. Як вона пояснила Райму п0сля урок0в першого тижня - 0 Тому, коли почала тут стажування, - на той момент вона була лише частково 0нвал0дом. Так, була пухлина, що охопила ╖╖ спинний мозок. Але насл0дками стану не було повне виснаження. Однак вона вир0шила п0дготуватися до того дня, коли п0сля операц0╖ ╖й, швидше за все, нададуть повний чотирикутник.

Том справд0 грав роль оп0куна, але лише до певно╖ м0ри; вона поверталася в св0т без 0нвал0д0в, щоб подбати про ванну вдома та в Rhyme's, 0 вона одягалася сама. Райм також пом0тив, що ╖╖ золотий браслет 0з рун0чними л0терами може з"являтися на одн0й руц0 вранц0, а на друг0й - удень; вона час в0д часу м0няла аксесуар, якщо в0н дратував ╖╖ шк0ру. Цю прикрасу ╖й подарував син, тому вона наполягала на тому, щоб носити ╖╖ пост0йно.

Зв0сно, "диний 0нший раз, коли вона в0дмовилася в0д гри, це лише к0лька хвилин тому, щоб п0днятися на сво╖ невпевнен0 ноги й врятувати Райму та сво" життя.

П0сля того, як швидка медична допомога вийшла з ладу, вона п0лотувала ближче до Райма.

"Ти н0чого не пропустила, - сказав в0н про ╖╖ виступ. Коли в0н сказав Ал0с0╖ Морган, що стан Арчера г0рший, н0ж 0 запропонував ╖й трохи в0дпочити, вона в0дразу зрозум0ла, що з ╖хн0м в0дв0дувачем щось не так, оск0льки, зв0сно, у не╖ не було жодного стану, принаймн0 такого серйозного, як припустив Райм.

Арчер кивнув. "Я збирався викликати пол0ц0ю, щойно вийду з в0тальн0".

Райм з0тхнув. "Я не думав, що вона в0зьметься за тебе. Я знав, що вона тут, щоб убити мене - 0 будь-кого 0ншого - але я думав, що ми можемо виграти трохи часу".

Арчер додав: "Я бачив, де Амел0я трима" той п0столет на тво╖й полиц0, але я насправд0 не знаю, як ним користуватися. I з пухлиною мо╖ руки не дуже м0цн0".

"I вам не потр0бно зводити лампу або перев0ряти, чи вона заряджена", - погодився Райм.

Арчер сказав: "Але у нас " ще один злочинець".

"Тоб0 подоба"ться це слово, чи не так?"

"При"мне в0дчуття. Perp." Арчер додав: "Ал0с0я сказала, що не знала, де Гр0фф0т. В0н збирався з нею зв'язатися. Гадаю, ми могли б контролювати ╖╖ камеру".

Райм похитав головою. "В0н використовуватиме телефон-записувач. I за к0лька годин в0н д0зна"ться, що ╖╖ схопили. В0н п0де на землю".

"То де ж нам шукати його?"

"Де ще?" - запитав Райм, кивнувши в б0к дощок 0з доказами.

В0дпов0дь "...


РОЗДIЛ 55

В0н не збирався робити пропозиц0ю.

Н0к Карелл0 в0дчував спокусу, в0дчув цей потяг, це бажання всередин0. Просто скажи, швидко. I якщо Ейм скаже "н0", що вона, зв0сно, 0 зробить, в0дступить.

Але в0н продовжував би це. Якби це зайняло багато часу, то це займе багато часу. Так чи 0накше в0н би полегшив соб0 шлях назад у серце Амел0╖.

Думаючи про слова Фредд0:

Знайди ж0нку, Н0к. Чолов0ков0 в житт0 потр0бна ж0нка.

О, я працюю над цим...

Н0к йшов додому, обсадженим деревами тротуаром у БК, з0 спортивною сумкою через плече. Дивно, але в0н був дуже близький до того, щоб свистнути. В0н цього не зробив; насправд0 в0н не знав багатьох людей, як0 свист0ли (хоча, коли в0н був усередин0, в0н читав у газетах про справу, яку вела Амел0я, 0 в як0й профес0йний убивця був досв0дченим свистуном).

У сумц0 була маленька картина, загорнута в золотий подарунковий пап0р. Це був кра"вид, н0, м0ський пейзаж , так як в0н показував Брукл0нський м0ст 0з ранковим сонцем, яке сяяло металом 0 в0дкидало т0н0 на Мангеттен. Мистецтво, яке в0н знайшов у маленьк0й галере╖ на Генр0-стр0т, було схоже на картину, яка подобалася Амел0╖, коли вони були разом. Це було в манхеттенськ0й галере╖, 0 вони знайшли його в холодну нед0лю п0сля сн0данку. Цей, на чисто-б0л0й ст0н0 претенз0йного простору (SoHo; достатньо сказано), був дорого як лайно. В0н не м0г соб0 цього дозволити. В0н подумав про те, щоб прорватися до галере╖ п0д час закриття, висв0тлити св0й щит 0 стверджувати, що в0н повинен взяти його як доказ через п0дозру, що його вкрали. Пот0м воно "зникне" з к0мнати доказ0в, 0 власнику галере╖ було б прикро, вибачте. Але Н0к не м0г придумати, як це зробити.

Що ж, той, що був у його спортивн0й сумц0, був таким же гарним. Насправд0 краще. Б0льший 0 кольори яскрав0ш0.

╥й би це сподобалося. Так, Н0к почувався добре.

Свист...

Джон Пероне залишив пов0домлення про те, що збира" грош0 Н0ка, склавши п0дроблен0 документи про позику. Н0к уважно ╖х розглядав. В0н мав переконатися, що угода вигляда" законною, щоб будь-хто з його близьких - ну, здеб0льшого його служба умовно-дострокового зв0льнення та Амел0я - пов0рили, що в0н законно отримав грош0. В0н би ╖х переконав. I в0н знав, що Ейм це прийме. В0н знав це, бо бачив у ╖╖ очах, що вона хоче це прийняти.

Тод0 В0ттор0о, власник ресторану, прийняв би цю пропозиц0ю, тому що Пероне та його наглядач Ральф Сев0ль, хлопець з п0дтяжок, подбали про це. В0н налаштував це м0сце - червона фарба, кращ0 ун0форми - добився в0дмови в0д л0ценз0╖ на алкогольн0 напо╖ та перейменував сп0льне кафе на Carell0's Café. Н0к з0сковзнув би до лег0тимност0. Його минуле поховано. Н0хто не мудр0ший.

Що стосу"ться його прагнення довести свою невинуват0сть, Н0к просто дозволив би йому зак0нчитися. Скаж0ть Амел0╖, ╖╖ матер0 та ╖хн0м друзям, що виводи висохли, що один св0док 0з того часу помер, що 0нший мав хворобу Альцгеймера й н0чого не пам"ятав. В0н виглядав би сумним, бо пошук не спрацював. Чорт, 0 я так старався...

Ейм брав його за руку 0 казав, що все гаразд. У глибин0 душ0 вона знала, що в0н невинний - 0 вона вже чула на вулиц0, завдяки Пероне, що Н0к все-таки не винен. Йому було погано брехати ╖й - вигадувати цю дурницю про Дельгадо, який не зм0г би провести "операц0ю по крад0жц0", якби в0д цього залежало його життя, - але довелося п0ти на деяк0 жертви.

Через п0вкварталу в0н знову подумав про Фредд0 Карузерса.

Ральф Сев0ль, сторож Пероне, зателефонував Н0ку й сказав йому, що труп Фредд0 знаходиться в Ньютаун-Кр0к, обмотаний ланцюгом 0 прикрашений тридцятифунтовими штангами. Н0к припускав, що Сев0ль знав, що в0н робить, але в0н вибрав для Фредд0 чудове м0сце в0дпочинку. Ця водойма, що розд0ля" Брукл0н 0 Кв0нс, була одн0"ю з найбрудн0ших у кра╖н0 та була м0сцем сумнозв0сного розливу нафти ╫р0нпойнт, г0ршого, н0ж розлив нафти Exxon Valdez .

Ну, а тепер, лайно. Справжня ганьба за Фредд0. Почуття провини спонукало. I чолов0к теж батько.

Близнюки хлопчики. Чотири-п'ятир0чн0 д0вчатка...

Це боляче.

Але вибачте. Мали бути жертви. Н0ку заборгували. Те, що з ним трапилося, було таким несправедливим - трохи викрадення, трохи пошмагання п0столетом (вод0й тракторного причепа, якого в0н збив, був ц0лковитий мудак), 0 система налет0ла на нього обома ногами, коли в0н робив майже те, що робили вс0. Весь довбаний св0т п0шов з рук ус0лякими лайнами. I чим його нагородили? Вкраден0 роки 0 роки його життя.

Я винен...

Н0к дочекався св0тла й перетнув вулицю. В0н в0дчув спортивну сумку з м0ським пейзажем усередин0, яка легенько тиснула на його спину, наче ласкава рука. В0н уявляв Амел0ю, обличчя ╖╖ модел0, ╖╖ пряме руде волосся, повн0 губи. В0н не м0г викинути ╖╖ з голови. Пам"ятаю, як вона минуло╖ ноч0 спала, пальц0 стиснут0 в кулак, дихаючи поверхнево й м"яко.

В0н повернувся до свого кварталу й подумав про когось 0ншого: Л0нкольна Райма.

Н0к лише поважав цю людину. До б0са, якби Райм в0в "справи про крад0жки", Н0ка та команду, з якою в0н зв"язувався, викрили б за к0лька м0сяц0в до цього - 0 звинувачення були б набагато г0ршими. Ви не могли не захоплюватися таким розумом.

I Райм п0клувався про Амел0ю. Це було добре.

Звичайно, було б важко в0д0брати ╖╖ в0д нього. Але, зв0сно, Н0к знаходив розраду в тому, що вона насправд0 не могла його любити. Як ти м0г любити когось, хто був... ну, таким. Вона була з ним 0з симпат0╖, мусила бути. Райм мав би це знати. В0н пережив би це.

Можливо, в майбутньому вони вс0 стануть друзями.


Амел0я Сакс зак0нчила обходити с0тку в квартир0 Ал0с0╖ Морган, яка показала небагато, якщо взагал0 було, п0дказок про м0сцезнаходження Вернона ╫р0фф0та, 0 вона була в настро╖ роздум0в, думаючи - про все - про природу зла.

У Bad було ст0льки р0зних облич.

Ал0с0я Морган була одним 0з прояв0в. Л0нкольн Райм зателефонував ╖й 0 розпов0в, що сталося в м0ському будинку, як Ал0с0я була натхненником вбивств щодо в0дпов0дальност0 за товар. Те, що ╖╖ мотивом була помста за жахливу несправедлив0сть, здавалося, ставить зло, яке вона вчинила, в 0ншу категор0ю, н0ж, скаж0мо, сер0йний ╜валт0вник чи терорист.

Пот0м було ще одне зло: т0 в потоц0 торг0вл0, як0 вир0шили не ремонтувати транспортний зас0б, який, як вони знали, може травмувати або вбити. Можливо, жад0бн0сть або, можливо, шари корпоративно╖ структури захищали ╖х в0д сов0ст0, як екзоскелет захища" р0дке серце жука. I, можливо, кер0вництво машин 0 паливних 0нжектор0в справд0 спод0валося або нав0ть молилося в сво╖х бездоганних прим0ських церквах у нед0лю, що найг0рше не станеться 0 пасажири, як0 роз"╖жджають у ╖хн0х гаджетах 0 гладких цокаючих автомоб0лях 0з бомбами упов0льнено╖ д0╖, будуть жити. довг0, неушкоджен0 життя.

Пот0м був Вернон Гр0фф0т, спокушений - буквально - ж0нкою, яка полювала на його невпевнен0сть.

А яке найстрашн0ше зло? - запитала себе Амел0я Сакс.

У цей момент вона сид0ла на диван0, притулившись спиною до потерто╖ шк0ри. Зараз я думаю: де ти, Верноне? Ховатися за милю? Десять тисяч?

Якби хтось м0г визначити його м0сцезнаходження, то це були б вона сама, Райм 0 Купер. А ще Джуль"тт Арчер. Iнтерн. Вона була хороша для новачка. ╥╖ розум був швидким, 0 вона демонструвала в0дсторонен0сть, яка була наст0льки Л0нкольновою Р0мою. I так необх0дний у цьому дивному св0т0 крим0нал0стичного анал0зу. Рима була хороша до авар0╖, Сакс була впевнена, хоча тод0 вона його не знала, але в0рила, що його стан дозволив йому справд0 злет0ти як крим0нал0ст. Джуль"тт в0дзначилася б у ц0й галуз0, якби операц0я, яку ╖й чека" через к0лька м0сяц0в, дасть ╖й чотирикутник, що здавалося ймов0рним, пояснив Райм.

Ви дво" - хороша команда...

Вона оглянула цю квартиру. М0сце здавалося розмитим; св0тло не гор0ло, 0 всередину проникало похмуре осв0тлення з вулиц0. Це був один ц0кавий аспект м0ського життя - так мало прямого сонячного св0тла. В0н проник у ваш д0м чи оф0с, в0дбиваючись в0д в0кон, ст0н, вив0сок, в0трин та 0нших фасад0в. Лише дв0-три години на день б0льш0сть м0ських простор0в осв0тлювалися справжн0м сонцем, окр0м обител0 благословенних багат0╖в, як0 жили на високих висотах. Деякий час тому Сакс придумав фразу: Жити у в0дбитому св0тл0. Здавалося, це опису" м0ський досв0д.

Боже, х0ба ми сьогодн0 не задумлив0?

Ц0каво, чому...

Саме тод0 з вх0дних дверей почувся брязк0т ключ0в. Один клацання, пот0м 0нший. У передм0ст0 чи с0льськ0й Америц0 можна об0йтися одним замком. У м0стах, принаймн0 в Нью-Йорку, замок 0з ручкою та засув " м0н0мумом.

Пролунав слабкий скрип, коли двер0 штовхнулися всередину. I Сакс плавно вивела св0й "Глок" 0 спок0йно нац0лила його на груди ц0л0.

"Амел0я". Вражений шеп0т.

"Кидай сумку, Н0к. I ляжте на п0длогу обличчям вниз. Я не хочу, щоб жодна рука зникала з очей н0 на секунду. Ти розум0"ш мене?"


РОЗДIЛ 56

Дво" Пуласк0 сид0ли в гастроном0 в Гр0нв0ч-В0лл0дж, неподал0к в0д 6-╖ д0льниц0.

6 був будинком Тон0 Пуласк0, 0 брати-близнюки приходили сюди досить часто.

Вони з Роном пили каву в товстих чашках. Товст0, щоб якби ╖х вдарили, що траплялося часто 0 голосно в цьому зануренн0 закладу харчування, вони б не так сильно скинули.

У Рона, однак, не вистачало шматочка у форм0 серця на губ0. З кожним ковтком в0н в0дчував гостроту.

"Отже, - казав Тон0, - просто щоб зрозум0ти це. Ви проводите несанкц0оновану та"мну операц0ю, використовуючи сво╖ власн0 грош0, хоча ви не купу"те, або якщо так, то одразу п0сля цього видаля"те докази. У вас нема" резервно╖ коп0╖ великих випадк0в або ESU. Це все?"

"Довол0 багато. О, 0 це в найг0рш0й частин0 Нью-Йорка. Статистично".

"Добре додати це до сум0ш0", - сказав Тон0.

Час в0д часу люди звертали погляди на брат0в. Вони звикли до цього, будучи однояйцевими близнюками в майже однаков0й форм0. У Тон0 було ще к0лька прикрас. В0н був старший.

Через с0м хвилин.

Амел0я Сакс сказала Рону, щоб хтось стежив за його спиною, коли в0н п0шов на зустр0ч з наркоцарем Оденом у його пошуках щоб д0знатися, який зв'язок чолов0ка з Бакстером 0 про цей новий наркотик Catch. I "дина людина, про яку м0г подумати Пуласк0, це Тон0.

"Тож ти робиш це для Л0нкольна?"

Рон кивнув. Не потр0бно було повторювати те, що Тон0 вже знав. Що п0сля поранення голови Рон п0шов би з0 служби, якби Райм не змусив його залишитися, прямо сказавши: "Вставай 0з дупи та повертайся до роботи". Райм не роз0грав карту "подивись на мене": я, придурк, все ще ловлю поганих хлопц0в. В0н просто сказав: "Ти хороший пол0цейський, Новачок. I ви можете стати чортово хорошим сл0дчим на м0сц0 злочину, якщо будете цього дотримуватися. Ви зна"те, що люди залежать в0д вас".

"ВООЗ?" - запитав оф0цер. "Моя родина? Я можу знайти 0ншу роботу".

Райм перекривив обличчя, як м0г зробити лише Л0нкольн Райм, коли люди не розум0ли, що в0н говорив. "Як ти дума"ш, хто? Я говорю про жертв, як0 помруть, тому що ви працювали з0 зв"язками з громадськ0стю чи щось таке, а не ходили по с0тц0 п0д час сцен у пол0. Чи потр0бно це викладати? Встань 0з дупи та повернись до роботи. Останн0й. Слово. В0д. я".

Тож Рон Пуласк0 повернувся до роботи.

"Який тв0й план, ти зустр0неш цього Одена? Зачекайте. Х0ба це не бог чи що? Як у Н0меччин0?"

"Скандинавський, я думаю. Пишеться 0накше".

"Це означа", що в0н з Норвег0╖? Х0ба це не норвезька?"

"Не знаю."

"Ой. Який план?"

"У мене " 0м"я когось, якийсь хлопець зна", де в0н висить".

"Оден, скандинавський торговець".

"Ти слуха"ш? Я серйозно."

- Давай, - сказав Тон0 й виглядав серйозно.

"Я зустр0чаю Одена. Я хочу сказати, що знав Бакстера. В0н збирався зв"язати мене з собою, Оден, але пот0м Бакстера схопили".

"Захопився за що?"

"Це просто щоб ув0йти в двер0. Тод0 я куплю цю штуку Catch. Супер наркотик. Я зламав його. Ви входите. Та-да. Ми ведемо переговори. В0н розпов0да" нам, що зробив Бакстер, 0 ми в0дпуска"мо його. Б'юсь об заклад, що Бакстер ф0нансував його. Я кажу Л0нкольну, 0 в0н розум0", що Бакстер був справд0 небезпечним лайном. Не те щоб в0н заслуговував на смерть. Але в0н не був ягням. I Л0нкольн не йде на пенс0ю".

Тон0 скривився. "Це не дуже план".

Рон скривився у в0дпов0дь. "Будь-як0 0нш0 думки? Я радий ╖х розважати".

"Просто кажу. Це не дуже план".

"Так?" - спитав Пуласк0. "Ти готовий?"

"Якого б0са, - пробурмот0в Тон0. "Я не ризикував сво"ю роботою, сво"ю пенс0"ю, сво"ю репутац0"ю 0 - чим ще? - о, так, сво╖м життям за останн0 пару дн0в. Чому н0?"


"Що це?"

Н0к розмовляв не з Сакс, а з ╖╖ дублером, у форм0, що виходила з кухн0, худорлявому афроамериканцю, запозиченому у 84-го. Оф0цер ретельно обшукав Н0ка. Гримаса в б0к Сакса, коли в0н д0ставав безмолоток Sm0tt0e .38 з кишен0 п0джака чолов0ка.

"Це. Зачекайте. Я можу пояснити".

Сакс скривився. Одного п0столета вистачило, щоб ув'язнити його на п'ять рок0в. Вона б подумала, що в0н розумн0ший за це.

"Манжети?"

"Так", - в0дпов0в Сакс.

"Гей, тоб0 не потр0бно..." Голос Н0ка згас.

Патрульний передав зброю Саксу, а пот0м зв"язав руки Н0ка за спиною та допом0г йому п0двестися. Вона вийняла набо╖ з0 збро╖ та поклала ╖╖ в сумку для доказ0в. Патрони п0шли в 0нший. Вона поклала ╖х на ст0л, поза досяжн0стю Н0ка.

"Я збирався пов0домити про це", - вибухнув Н0к, його голос був вищим, н0ж провина, як про це думав Сакс. "Тв0р. Я збирався здати його. Я не н0с".

Хоча, так, в0н майже був.

- Ви не розум0"те, - продовжив в0н. В0дчай був густим. "Я був на вулиц0, намагаючись знайти того чолов0ка, про якого я тоб0 розпов0дав, який м0г би мен0 допомогти. М0г довести, що я невинний. Я був у Ред-Гуку, 0 цей хлопець з"явився н0зв0дки, потягнув того См0тт0 й збирався мене пограбувати. Я забрав у нього шматок. Я не м0г його кинути. Можливо, якась дитина знайшла це".

Сакс нав0ть не потрудився спростувати цю брехню. - Джон Пероне, - почала вона. I нехай це сидить.

Н0к не в0дреагував абсолютно н0як.

"Коли ви зустр0лися з Пероне, у нас була команда б0ля його оф0су".

Чолов0к спробував зрозум0ти це. Пот0м сказав: "Ну, так, у Пероне була 0нформац0я про Донн0. В0н збирався трохи покопатися, знайти те, що йому було потр0бно, щоб довести, що я не був аж н0як поруч 0з "в0дкраданням..."

"Ми перетворили Ральфа Сев0лья, Н0ку. М'яз Пероне. Того, якого ви послали вбити Фредд0 Карузерса.

Рот злегка в0дкритий. Оч0 б0гають по його квартир0. Вона подумала про крих0тну рибку в аквар0ум0 Вернона Гр0фф0та.

Вона додала: "Дво" наших людей сл0дували за Сев0ль"ю до торгового центру, де вас чекав Фредд0. В0н п0шов на Фредд0 в гараж0, 0 вони його прибили. В0н затьмарив вас обох".

"Але...?"

"Сев0ль сказав Пероне, що в0н убив Фредд0. Це був сценар0й. Пероне не зна", що у нас " Сев0лья. На даний момент Фредд0 перебува" п0д вартою".

Обличчя Н0ка залишалося непохитним. "Брехня. Цей сучий син бреше. Сев0лья. В0н придурок".

- Досить, - прошепот0в Сакс. "Достатньо."

П0сля цього Н0к зм0нився. Митт"во. В0н став вовком. "Як вам вдалося отримати команду до Пероне? Ф0гня. Ти на б0са блефу"ш".

Вона кл0пала очима в0д його лют0. Його слова вразили, як лезо. "Ми знали, що ви будете розумн0, пом0ня"те машини в гараж0 або поведете нас. Т0"╖ ноч0, коли я залишився тут? Я отримав додаток для в0дстеження на вашому телефон0 п0сля того, як ви заснули. Ми п0шли за тобою до Пероне. Я не м0г отримати ордер - ми не могли почути, що ви з Пероне сказали. Але Сев0ль сказав нам, що ви тод0 п0дняли вантаж0вку Algonqu0n б0ля Gowanus 0 вдарили вод0я п0столетом. Донн0 не мав до цього жодного в0дношення. I причина, чому ви хот0ли отримати матер0али справи: щоб отримати ваш0 грош0 в0д тих, хто в к0нцевому п0дсумку отримав "викраден0 наркотики".

Його плеч0 опустилися в0д поразки, 0 в0н повернувся до патетики. "Я повернуся, 0 я мертвий, Амел0я. Або я вб"ю себе, або мене хтось зробить". Його голос надломився.

Вона подивилася на нього, опустивши голову до кол0н. "Я не хочу, щоб ти повертався, Н0ку".

Полегшення, як зранена дитина, з0брана на руках у матер0.

"Дякую тоб0. Ви повинн0 зрозум0ти. Що сталося к0лька рок0в тому. Я не хот0в цього робити. П0дн0мання. Зна"ш, мама була хвора, у Донн0 були проблеми. Весь цей товар застрахований. Це була не така вже й велика справа. Справд0".

У Сакса задзвукав телефон. Вона подивилася на екран 0 над0слала в0дпов0дь. Через мить вх0дн0 двер0 в0дчинилися, 0 всередину ув0йшов високий худорлявий темношк0рий чолов0к. На ньому був коричневий костюм, жовта сорочка й яскраво-червона краватка. Кольори могли зб0гатися, але одяг добре сид0в.

"Ну, див0ться сюди. Подив0ться це. Зловили, чи не так?" В0н пров0в довгими пальцями по сво"му короткому волоссю кольору сол0 та перцю.

Н0к скривився. "Черт".

Фред Деллрей, старший спец0альний агент ФБР, був в0домий к0лькома речами. По-перше, його любов до ф0лософ0╖, предмета, в якому в0н був певною м0рою в0домий в академ0чних колах. По-друге, його дивовижний виб0р моди. Пот0м був його незвичайний словниковий запас. Dellray-говорю, це називалося.

"Отже, м0стере Н0к, ви робили як0сь пустотлив0 реч0, враховуючи, що ви все ще не в тюрм0".

Н0к мовчав.

Деллрей розвернув ст0лець 0 с0в, спиною м0ж ним 0 Н0ком, 0 подивився на нього нав0ть пильн0ше, н0ж Сакс.

"А-мел0я?"

"Фред?"

"Чи можна мен0 натиснути на поршень?"

"Роби те, що тоб0 потр0бно".

Деллрей тип0в пальцями. "Завдяки повноваженням, наданим ╖й , завдяки чудовому штату Нью-Йорк, детектив Сакс заарешту" вас за багато речей. Багато-багато спада" мен0 на думку, принаймн0, ╖╖ теж, я б"юся. Тссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссссс). Я говорю. ╥╖ будуть арештовувати Ви, а пот0м за згодою ╖╖ боса та мого боса, дуже високого р0вня, ви будете працювати на мене, називайте мене великим орлом федерального уряду".

"Що ти..."

"Тсс, тсс. Ви суму"те за ц0"ю частиною? Ти будеш для мене розв0дником, конф0денц0йним 0нформатором. I ох, який ти будеш бовтатися. Колишн0й пол0цейський, колишн0й кон. План поляга" в тому, що ви виготовля"те для нас. Приблизно п"ять рок0в, ти робиш саме те, що ти sposta - це те, про що я кажу, 0 вс0 щаслив0, щаслив0. Тод0 ви п0дете п0д домашн0й арешт, 0 незабаром ви зможете стати в0тальником Walmart. Якщо вони наймуть колишн0х злочинц0в. Хм Треба це перев0рити".

Деллрей, колишн0й агент п0д прикриттям, тепер був головним розв0дником 0нформатор0в на п0вн0чному сход0.

"Ти хочеш Пероне". Н0к кивав.

"Здоров0 були. В0дсторонений доглядач цього хлопчика, Сев0лья, вже добре спалив його. Але в0н лише закуска, закуска, аперитив . Зв0дти ми п0демо вперед 0 вгору. Св0т чека". Тепер я хочу почути, все, що я хочу почути, це так, сер, я п0дтримую. Я не хочу, я витисну деяк0 частини вашого життя, на яких ви не хочете, щоб на них були сл0ди в0д н0гт0в. Ми вс0 разом на цьому?"

З0тхання. Кивок.

"В захват0. Але... - сказав Деллрей, його темне обличчя люто спохмурн0ло. "Вас не чути, 0 що важлив0ше, м0крофони вас не чують. З яких ми отримали б0льше, н0ж набори Холостяка та Вижилого разом узятих. Так?"

"Я зроблю це. Я згоден."

Сакс д0стала св0й моб0льний 0 викликала 0ншого детектива, який був припаркований на вулиц0 в автомоб0л0 без розп0знавальних знак0в. "Потр0бний транспорт до Центрального бронювання". Вона подивилася на Н0ка й прочитала йому його права. "Юрист?"

"Нема"."

"Гарний виклик".

У дверях з"явився детектив - сол0дна латиноамериканка, яку Сакс знав роками. Рита Санчес. Ж0нка кивнула Саксу.

"Р0та. Завед0ть його в центр м0ста. Я скоро при╖ду, щоб оформити документи. Зателефонуйте також прокурору США".

Ж0нка холодно витр0щилася на Н0ка. Вона знала ╖хню 0стор0ю в0дносини. "Звичайно, Амел0я. Я впораюся". ╥╖ тон казав: Господи, вибач, милий.

"Амел0я!" Н0к зупинився б0ля дверей, Санчес 0 ун0форма спов0льнилися. "Мен0... мен0 шкода".

Яке найстрашн0ше зло?

Вона подивилася повз нього, на детектива, 0 кивнула. Н0ку вивели з квартири.

"Що?" - спитав Фред Деллрей, киваючи на спортивну сумку, яку Н0к мав 0з собою.

Сакс розстебнув його та витяг картину. Добре. Глибоко вдихнув. Полотно було схоже на те, яким вона захоплювалася багато рок0в тому. Такого, якого вона так хот0ла, але не могла соб0 дозволити. Згадали морозну нед0лю, яку вони бачили в галере╖ SoHo п0сля сн0данку на Брум0 та Вест-Бродве╖. Згадав ту н0ч, у ╖хн0й квартир0, сн0г стукав у в0кно, клацав рад0атор, лежав поруч з Н0ком 0 думав про картину. Шкода, що вона не змогла його купити, але набагато, набагато щаслив0ша, що вона була пол0цейським, н0ж хтось 0з б0льш прибутковою роботою, який м0г би вкинути в0зу та купити полотно на м0сц0.

"Я не знаю", - сказала вона, повертаючи картину в сумку. "Не маю уявлення."

I, в0двернувшись, витерла маленьку сльозу з кутика правого ока й с0ла, щоб написати решту зв0ту.


РОЗДIЛ 57

А , Амел0я, - сказав Том, коли вона зайшла до в0тальн0. "Вино?"

"Треба працювати".

"Ти впевнений?"

"Так." Вона зазначила, що 0 Райм, 0 Арчер мали в0ск0 в п0дстаканниках. "Я маю на уваз0, н0. Я маю на уваз0, так, я в0зьму один".

За мить повернувся пом0чник. В0н глянув на пляшку скотчу неподал0к. "Почекай".

- Почекай, - сказав Райм, намагаючись випередити. "Що це означа"? Я ненавиджу, коли люди так говорять. "Почекай". Чекати , що ? Перестати рухатися? Перестати дихати ? Зупинити ╖хн0 розумов0 процеси?"

"Гаразд, "почекати" означа", що хтось зробив щось неприйнятне, щось, про що я т0льки зараз усв0домлюю 0 на що я подаю протест. Ви зд0йснили рейд на випивку".

Арчер засм0явся. "В0н наказав мен0 встати, п0д0йти туди й налити. Н0, Л0нкольне, я не визнаю вас. Пам"ята"ш, я просто скромний стажист?"

Райм пробурчав: "Якби ви дали мен0 пристойну суму для початку, не було б проблем".

Том схопив пляшку й вийшов 0з в0тальн0.

"Почекай!" Рима назива"ться. "I це правильне використання цього слова".

Сакс посм0хнулась обм0ну й повернулася до речових доказ0в, крокуючи, оглядаючи пакунки й розглядаючи таблиц0. Вона часто робила це, крокуючи, щоб вичерпати енерг0ю. Коли в0н був здатний Л0нкольн Райм робив те саме, коли розглядав нерозв"язну проблему з0 справою.

Пролунав дзв0нок, 0 Райм почув кроки Тома до дверей. Майже нечутне прив0тання в0дв0дувача пояснило Райму, хто саме прийшов.

"Час братися до роботи", - сказав Райм.

Сакс кивнув Мелу Куперу, який ув0йшов до в0тальн0, скидаючи п0джак. В0н чув про Ал0ц0ю Морган, 0 тепер Райм пояснив, що вона заперечила докази. Техн0к знизав плечима. "Ми стикалися з г0ршим". В0н переглянув докази з квартир Гр0фф0та та Моргана. "Так Так. Тут ми знайдемо деяк0 в0дпов0д0".

Райму було при"мно побачити, як оч0 Купера сяяли так само, як у старателя, який бачить самородок розм0ром з великий палець.

Сакс д0ставала з кишен0 латексн0 рукавички, коли ╖╖ телефон задзвонив. Вх0дний текст.

Вона прочитала пов0домлення. Вона над0слала ще одне пов0домлення, а пот0м п0д0йшла до комп"ютера. Через мить вона в0дкрила електронний лист. Рим побачив оф0ц0йний заголовок. Це був файл доказ0в з0 штаб-квартири пол0ц0╖ Нью-Йорка.

"Вони знайшли те, що я намагався пригадати - з того попереднього випадку". Вона п0днесла кесон, зроблений Верноном Гр0фф0том. Колеса були 0дентичн0 тим, що зображен0 на фото, яке вона щойно отримала в0д CSU.

Вона сказала: "Ал0с0я сказала, що зустр0ла Вернона, коли в0н убив когось, хто знущався над ним".

"Правильно".

"Мен0 зда"ться, що жертвою був Еч0 Р0нальдо, торговець наркотиками та транспортник - у цьому вбивств0 я не досяг жодного прогресу".

Арчер сказав: "Так, колеса зб0гаються, 0грашков0 колеса".

"Це в0рно. Кр0м того, Р0нальдо був зар0заний до смерт0 тим, що могло бути одним 0з них".

Вона кивнула на пилки та нож0, як0 вони знайшли в квартир0 Гр0фф0та.

- Гаразд, добре, - сказав Райм. "Ще одна сцена за участю Гр0фф0та. Щось про цю справу, що могло б дати нам уявлення про те, де в0н хова"ться?" Вони з Саксом деякий час разом працювали над справою, але пот0м Райм п0шов на пенс0ю, перш н0ж вони просунулися дуже далеко.

Вона проб0гла все, що знала, 0 зробила висновок: "Т0льки що в0н ускочив у циганський кеб 0 попрямував кудись у Село. Н0чого б0льш конкретного".

"А, - тихо сказав Райм, дивлячись на дошку. "Це ставить нас у дещо 0нше становище".

"Але Село, - сказав Арчер, - величезне. Якщо нема" можливост0 звузити його..."

"Завжди ставте п0д сумн0в сво╖ припущення".

Сакс: "З рад0стю. Який?"

- Той Вернон мав на уваз0 Гр0нв0ч- В0лл0дж.

"Яке там ще село?"

"Середн" село". В0н глянув на Арчера. "Околиц0 в Кв0нс0".

Вона кивнула. - Той, який ти назвав - через гумус 0 0нший сл0д. I я ставився скептично".

"Правильно".

"Зрештою, зда"ться, нам не потр0бн0 були два знаки питання".

Сакс розглядав онлайн-карту М0дл-В0лл0джа. Це була не маленька територ0я. "Ма"ш якусь 0дею, де саме в0н може бути?"

- Я так, - сказав Райм, дивлячись на карту, почувши слова Джуль"тт Арчер.

В0дпов0д0 на загадки завжди прост0...

"Я можу звузити це".

"На ск0льки?" - спитав Купер.

"Близько шести фут0в".


Кладовище Св. Iоанна в Кв0нс0 " м0сцем пост0йного спочинку ряду видатних людей.

Серед них: Мар0о Куомо, Джеральд0н Ферраро, Роберт Меплторп 0, не менше, Чарльз Атлас. Але Амел0я Сакс знала це здеб0льшого через кваз0профес0йн0 зв"язки, можна сказати. На католицькому кладовищ0 збер0галися т0ла десятк0в найв0дом0ших гангстер0в 0стор0╖. Джо Коломбо, Карм0не Галанте, Карло Гамб0но, В0то Дженовезе, Джон Готт0 та кв0нтесенц0я Хрещеного батька Лак0 Лучано.

Тепер Сакс припаркувала св0й "Тор0но" б0ля входу на Метропол0тен-авеню в М0дл-В0лл0дж, пасторальному за стандартами Нью-Йорка. Головна буд0вля була знайомою 0 баварцям, 0 селянам ╢лизавети. Шпиль, башточка, з0 свинцевими в0кнами та цегляними ст0нами, обрамленими б0лою обробкою.

Вона вил0зла 0 за звичкою розст0бнула куртку, а пот0м торкнулася рукоятки глока в0дкритою долонею, щоб ор0"нтуватися. Якби ви запитали ╖╖ через мить, чи вона це робила, вона б вам не сказала.

Поруч стояли дв0 авт0вки без знак0в м0сцевого в0дд0лку. ╥й було при"мно пом0тити, що вони були дуже непом0ченими. Жодних гайкових штирьових антен чи комп"ютер0в, як0 займають пром0жну частину переднього сид0ння. Справжн0 номерн0 знаки, а не державн0 чи пост0йн0.

Молодий патрульний оф0цер, нагрудний знак якого звався Келлер, кивнув ╖й з0 свого м0сця б0ля входу.

"Ми можемо прогулятися?" вона запитала.

"Так, 0 це краще".

Вона зрозум0ла, що в0н мав на уваз0 той факт, що будь-яка машина приверне увагу на в0дкритому кладовищ0.

"Проте ми повинн0 рухатися швидко. Скоро стемн0". У нас п0д"╖зди закрит0, але..."

Вони рушили мовчки через п0д"╖зд, а пот0м по асфальтов0й але╖. Весняний веч0р був н0жним, як лист0вка, 0 багато людей залишали тут кв0ти. Деяк0 були самотн0, мабуть, вдови та вд0вц0. В основному люди похилого в0ку. Були й пари, як0 кв0тували могили батьк0в чи, можливо, д0тей.

За п'ять хвилин вони п0д0йшли до безлюдно╖ частини цвинтаря. Дво" оф0цер0в ESU, компактн0 люди в тактичному спорядженн0, п0дняли оч0. Вони ховалися за мавзоле"м.

Вона кивнула. Один 0з пол0цейських сказав: "В0н прибув сюди п0вгодини тому й не зрушив з м0сця. У нас був та"мний вив0з людей. Сказав ╖м, що п0зн0ше в0дбудуться державн0 похорони, 0 ми хот0ли, щоб територ0я була в0льною з м0ркувань безпеки".

Сакс подивився повз них на могилу приблизно за п"ятдесят фут0в, на спину чолов0ка, який сид0в на лавц0 б0ля надгробка.

"Якщо в0н кролик0в, - запитала вона, - 0нш0 команди?"

"О, ми забезпечен0. Там, там 0 там, - сказав Келлер, показуючи пальцем. "В0н н0куди не п0де".

"Нема" машини?"

"Нема" автомоб0ля, детективе".

"Зброя?"

"Не представив". Це в0д одного з оф0цер0в тактики. Його напарник похитав головою. Додав: "Але б0ля лавки " рюкзак. У зон0 досяжност0".

"В0н щось 0з цього взяв. Поклад0ть його на надгробок, ось, бачите? Я дивився в б0нокль. Зда"ться, це 0грашка. Корабель чи що. Човен."

"Це м0н0атюра", - сказав Сакс, не придивляючись. "Насправд0 не 0грашка. П0дтримай мене. Я заберу його".


Вернон Гр0фф0т не опирався.

В0н був би гр0зним супротивником; в0н був справд0 худим, але вона бачила м"язи п0д облягаючою сорочкою, 0 в0н був високим, 0з дуже великою рукою. А в рюкзаку, ймов0рно, була ще одна смертоносна ручка чи, можливо, лезо чи пилка, схожа на т0, що вона знайшла в Челс0.

Сталевий поц0лунок...

В0н був явно здивований раптовою появою оф0цер0в 0, наполовину п0дв0вшись, знову впав на лаву, тримаючи сво╖ вражаюче довг0 руки прямо в пов0тр0. Келлер направив його на кол0на, а пот0м на землю, де його над0ли наручниками та обшукали. I рюкзак обшукав. Н0 п0столет0в, н0 молотк0в, н0чого, що можна було б використовувати як зброю.

Сакс здогадався, що в0н поринув у роздуми про свого брата П0тера, перед могилою якого в0н сид0в. Або, якщо в0н в0рив у таке, можливо, Гр0фф0т справд0 думав, що вони ведуть розмову.

З 0ншого боку, в0н м0г просто думати про практичне питання. Що було дал0? П0сля под0й останн0х к0лькох дн0в йому було б над чим подумати.

Тод0, коли йому допомогли п0двестися та в оточенн0 оф0цер0в ESU, в0н 0 Сакс п0шли до передньо╖ частини оф0су кладовища. ╫р0фф0та посадили на 0ншу лаву, на ц0й лавц0 була зелена голубка. Вони чекали фургон для транспортування полонених; Гр0фф0ту було б дуже т0сно в спин0 одного з безп0знавальних знак0в. Кр0м того, в0н кривдив людей такими хитрими й непри"мними способами, що ви не хот0ли б, щоб в0н ╖хав за вами в патрульн0й машин0, а тим б0льше у "Форд0 Тор0но", нав0ть у наручниках.

Сакс с0в поруч. Вона д0стала св0й магн0тофон, ув0мкнула його, а пот0м процитувала його права М0ранди. Запитали, чи в0н ╖х розум0".

"Я згоден. Звичайно.

У ╫р0фф0та були довг0 пальц0, як ноги, розм0р яких вони, звичайно, знали. Обличчя в нього теж було довгастим, але бл0де безбороде обличчя було непоказним. Його оч0 були гор0хов0.

Вона продовжила: "Ми зна"мо, що Ал0с0я Морган змусила вас убити певних ос0б, пов"язаних 0з автомоб0лем US Auto, який був несправним 0 вбив ╖╖ чолов0ка. Але ми хот0ли б знати б0льше. Ти будеш говорити з нами?"

В0н кивнув.

"Не могли б ви сказати "так", будь ласка?"

"Ой, вибачте. Так."

"Скажи мен0 сво╖ми словами, що сталося. Вона розпов0ла мо"му партнеру деяк0 реч0, але не все. Я хот0в би почути це в0д вас".

В0н кивнув 0 без вагань пояснив, як Ал0с0я п0д0йшла до нього п0сля того, як побачила, як в0н убив когось на вулиц0. "Хтось, хто нападав на мене", - р0шуче додав в0н.

Вона пригадала, що Райм сказав ╖й, що ╫р0фф0т спонукав Р0нальдо атакувати. Але вона п0дбадьорливо кивнула.

"Ви сказали, що вона змусила мене вбити Покупц0в, як0 виготовили та продали машину, яка вбила ╖╖ чолов0ка".

Покупц0? - дивувалася вона.

"Але я зробив це, бо хот0в ╖й допомогти. ╥╖ спалили, пор0зали 0, зна"те, назавжди зм0нили те, що сталося. Я погодився."

"Вона хот0ла, щоб люди, яких вона вважала винними, були вбит0 продуктом?"

"Реч0, так. Тому що це те, що вбило ╖╖ чолов0ка 0 поранило ╖╖".

"Розкажи мен0 про Тодда В0льямса".

В0н п0дтвердив те, про що вони здогадувалися. Що В0льямс, цифровий актив0ст, був ген0альним хакером 0 навчив Гр0фф0та, як зламати DataW0se5000s. I, вдаючи, що в0н працю" в рекламному агентств0, в0н купив бази даних продукт0в, що м0стять контролери, а також людей або компан0╖, як0 придбали конкретн0 товари.

Гр0фф0т додав, що вони з Ал0с0"ю шукали в списку будь-кого, хто працю" в US Auto, компан0╖ з виробництва паливних форсунок, агентств0, що створю" ╖хню рекламу, або юристах, як0 ╖х захищають. "Грег Фроммер, Бенкофф, Джо Х0д0. Ж0нка, страховий адвокат у Вестчестер0.

"Куди ви з Ал0с0"ю мали йти пот0м?"

"Не знаю. Можливо, на п0вноч0 штату. Канада була б кращою. Це все сталося так швидко. Н0чого не планував. Як ти сюди потрапив?" запитав в0н. "Я н0коли не розпов0дав Ал0с0╖ про свого брата".

Сакс пояснив: "Випадок давно. Жертву, яку ви вбили, звали Еч0 Р0нальдо.

"Покупець".

Знову це слово.

"В0н був торговцем наркотиками", - сказав Сакс.

"Я знаю. Я прочитав 0стор0ю п0сля. Але все ж. як?"

"Ця справа була в мо╖й лав0. Одним 0з доказ0в з м0сця, де ви його вбили, було колесо в0д 0грашки. У ваш0й квартир0 в Челс0 був кесон. У нього було те саме колесо".

Гр0фф0т кивнув. "Я зробив один для П0тера, кесон". Кива" назад на могилу брата. "Того вечора п0д час об0ду я мав його з собою. Я вийшла з ресторану 0 прийшла сюди, щоб покласти ╖╖ на його могилу". В0н тремт0в в0д огиди чи злост0. "В0н зламав це".

"Р0нальдо?"

Кивок. "В0н повертався до сво"╖ вантаж0вки 0 не дивився, куди ╖хав. Вдарив в мене 0 розтрощило, кесон. Я його образив, 0 в0н на мене погнався. Я вбив його". Гр0фф0т похитав головою. "Але тут, як ти тут опинився?"

Сакс пояснив, що п0сля того, як вони з""днали Вернона та Р0нальдо, а Райм зробив стрибок у М0дл-В0лл0дж, не знадобилося багато, щоб припускають, що докази з р0зних сцен - перегн0й, велика к0льк0сть добрив, пестицид0в чи герб0цид0в, а також фенол, 0нгред0"нт р0дини для бальзамування - можуть означати, що в0н в0дв0дав тут знамените кладовище.

Приблизно до шести фут0в...

Дзв0нок виявив, що тут похований П0тер Гр0фф0т, брат Вернона. Сакс зателефонував директору й запитав, чи " у них записи про в0дв0дини Верноном могили. В0н сказав, що не знав про в0зити, але навколо сюжету Гр0фф0та були деяк0 дивн0 випадки: хтось залишав м0н0атюрн0 мебл0 чи 0грашки на м0сц0 могили. Режисер сказав ╖й, що твори зроблен0 надзвичайно добре. Чолов0к припустив, що ╖х забрали як0сь в0дв0дувач0. Т0, що були здан0, в0н збер0гав у оф0с0, чекаючи, поки хтось ╖х забере. По"днання мало вс0 ознаки м0сько╖ легенди: м0н0атюри та цвинтар.

"Коли в0н був живий, П0тер завжди любив те, що я робив для нього. Хлопчач0 реч0, звичайно. Середньов0чна зброя, столи та трони для замк0в. Катапульти 0 бойов0 веж0. Гармати 0 кесони. Йому б сподобався той човен, катер Уоррена. На його надгробку. Де це?"

"У сумц0 з доказами". Вона була змушена додати: "Про це добре подбають".

"Ви пол0цейськ0, ви стежили за могилою?"

"Це в0рно."

Сакс зазначив, що його братов0 було лише двадцять, коли в0н помер. Вона прокоментувала це. Пот0м запитав: "Що з ним сталося?"

"Покупц0".

"Ви це сказали. Що це означа"?"

Гр0фф0т подивився на св0й рюкзак. "Там " щоденник? Щоденник мого брата. В0н продиктував його на MP3-пле"р. Я переписував його, думав, що колись опубл0кую. ╢ к0лька чудових речей, як0 сказав П0тер. Про життя, про стосунки, про людей".

Сакс знайшов шк0ряну книгу. В0н легко м0стив п"ятсот стор0нок.

Гр0фф0т продовжив: "У старш0й школ0, Мангассет, деяк0 крут0 д0ти подружилися з ним. В0н думав, що вони справд0 це мали на уваз0. але, е-е-е, вони просто використовували його, щоб поквитатися з д0вчиною, яка не хот0ла б займатися з ними сексом. Вони ввели в не╖ наркотики, переконали П0тера, що це хтось 0нший, 0 отримали його фотограф0╖ з нею в л0жку. Ви зна"те, ви можете соб0 уявити".

"Вони опубл0кували ╖х в Iнтернет0?"

"Н0, це було до телефонних камер. Вони взяли поларо╖ди 0 передали ╖х по школ0". В0н кивнув у б0к пошарпаного тома в шк0рян0й пал0турц0. "Остання стор0нка. Останн0й запис".

Сакс знайшов це.

Деяк0 реч0 насправд0 не зникають. Н0коли. Я думав, що буде. Справд0 в0рив, що так 0 буде. Скажи соб0, що мен0 не потр0бн0 так0 друз0, як Сем 0 Френк. Вони слимаки, вони марн0. Вони см0ття. Так само погано, як Дано чи Батлер. Насправд0 г0рше, тому що вони говорять одне, а роблять зовс0м 0нше. Скаж0ть соб0, що про них не варто думати. Але це не працю".

I н0хто не пов0рив мен0, що я не знав, що це С0нд0. Ус0 в школ0, пол0ц0я, ус0 думали, що я це спланував.

Жодно╖ плати, але це не мало значення. Посилений Я був виродком.

Верн збожевол0в, хот0в ╖х убити. М0й брат завжди мав таку вдачу, завжди хот0в поквитатися з ус0ма, хто переступав його чи мене. Мама й тато завжди повинн0 були стежити за ним. Його Покупц0 хот0ли вбити Покупц0в.

Те, що трапилося з Френком, Семом, С0нд0 та вс0м 0ншим - я не злий, як Верн. Я просто втомився. Так втомився в0д погляд0в, так втомився в0д записок у мо╖й шафц0. Друз0 С0нд0 плюють на мене. Вона п0шла. Вона з родиною пере╖хала.

Такий стомлений.

Мен0 потр0бно спати. Це те, що мен0 потр0бно, щоб спати.

"В0н убив себе?"

"Не техн0чно. Не м0г би бути похованим тут, якби в0н був. Це католицький. Але в0н напився до оц0пен0ння й п0шов кататися по двадцять п"ят0й трас0. Потрапив на сотню. Був двадцять рок0в".

"А "Покупц0"? Що це означа"?"

"П0тер 0 я? Ми по-р0зному побудован0, ми по-р0зному вигляда"мо. Це синдром Марфана".

Сакс не був з цим знайомий. Вона припустила, що це захворювання було причиною його росту та непропорц0йно низько╖ ваги, довгих рук 0 н0г. Для не╖ цей стан не був особливо дивним, просто 0нший тип статури. Але хул0гани в школ0? Що ж, ╖м р0дко потр0бно було багато бо"припас0в.

Гр0фф0т продовжив: "З нас багато кепкували. Ми дво". Д0ти жорсток0. Ти мила. Ви б цього не знали".

Так, вона б. У п0дл0тковому в0ц0 Сакс, б0льш хлопчачий, н0ж б0льш0сть хлопц0в, б0льш конкурентоспроможний, н0ж будь-хто з них, безумовно, зазнавав знущань. Пот0м також знущалися в 0ндустр0╖ моди, тому що вона була ж0нкою. I те саме, коли вона при"дналася до в0йська... 0 з т0"╖ ж причини.

В0н сказав: "Б0льш0сть хлопц0в зазнають знущань на уроках ф0зкультури. Але для мене це були механ0чн0 мистецтва - магазин. Це почалося тому, що я був закоханий у цю д0вчину, восьмий клас. Я чув, що в не╖ був охайний ляльковий будиночок. Тож для завдання, поки вс0 0нш0 хлопц0 робили книжков0 полиц0 та скребки для чоб0т, я зробив для не╖ ст0л Ч0ппендейла. Ш0сть дюйм0в заввишки. Iдеально". Його св0тл0 оч0 сяяли. "Це було 0деально . Хлопц0 мене за це обдурили. "У Ск0н0 Б0на " ляльковий будиночок. Сл0м Джим - д0вчина". В0н похитав головою. "Я все-таки зак0нчив це. В0ддав його Сар0, 0 вона виглядала см0шно, зна"те. Наприклад, коли ти робиш для когось щось дуже при"мне, 0 це б0льше, н0ж вони хочуть. Або взагал0 н0чого не хочуть. Змушу" ╖х почуватися незручно. Вона сказала: "Дякую", як дяку" оф0ц0антц0. Я б0льше н0коли з нею не розмовляв".

Отже, це було все. Не "покупц0", як т0, хто купу" продукти. Як у студент0в у цеховому клас0.

"I люди, як0 в0дпов0дали за несправну машину, в як0й були Ал0с0я та ╖╖ родина, ви думали про них як про покупц0в".

"Вони були. Хул0гани, зарозум0л0. Думаючи т0льки про себе. Продавати несправн0 автомоб0л0 та знати, що вони небезпечн0. Робити грош0. Це все, що для них мало значення".

"Ти, мабуть, дуже любив свого брата".

"Я збер0г св0й старий телефон 0з його голосовою поштою. Я пост0йно ╖х слухаю. Це якийсь комфорт". В0н звернувся до не╖. "Будь-який комфорт у цьому житт0 хороший, чи не так?"

Сакс вважала, що зна" в0дпов0дь на сво" наступне запитання. "Т0 хлопц0, як0 фотографували твого брата 0 ту д0вчину. Що з ними сталося?"

"О, ось чому я пере╖хав у квартиру в Челс0. Мен0 легше зробити те, що я вир0шив - знайти ╖х 0 вбити; вони працювали в м0ст0. Одного я зар0зав до смерт0. Сем. Iнший, Френк? Забити його до смерт0. Т0ла у ставку б0ля Ньюарка. Я можу розпов0сти вам б0льше про них, якщо хочете. Вона збиралася вбити мене, чи не так? Ал0с0я".

Сакс вагався.

Iстор0я рано чи п0зно випливе. "Так, Верноне. Мен0 шкода".

Змирення на обличч0. "Я знав. Я маю на уваз0, що в глибин0 душ0 я знав, що вона мене використову". Кожен, хто хоче, щоб ви вбивали людей, просто виходить 0 просить вас п0сля того, як ви спали разом". Знизування плечима. "Чого я оч0кував? Але 0нод0 ти дозволя"ш використовувати себе, тому що... ну, просто тому. Ти самотн0й чи що там. Ми вс0 так чи 0накше платимо за любов". Ще один пошуковий погляд ╖╖ обличчя. "Ти до мене симпатичний. Нав0ть п0сля того, як я намагався вбити твою мат0р. Зрештою, я не думаю, що ти шопер. Я думав, що ти. Але ти н0". Через мить в0н продовжив: "Я можу тоб0 щось дати?"

"Що?"

"У рюкзаку. ╢ ще одна книга".

Вона заглянула всередину. Знайшов тоненький томик. "Це?"

"Це в0рно."

Коротк0 досл0дження незрозум0ло╖ смерт0.

Вона гортала його, розглядаючи картинки м0н0атюр з м0сця злочину. Сакс н0коли не бачив н0чого под0бного. Творцем д0орам була Френс0с Глесснер Л0. Сакс тихо засм0явся, дивлячись на крих0тну ляльку, труп, що лежала на кухн0.

"Ви можете отримати це. Я б хот0в, щоб ти це зробив".

"Нам заборонено. Ти розум0"ш."

"Ой. Чому н0?"

Вона посм0хнулася. "Не знаю. Пол0цейське правило. Але ми н0".

"Звичайно. Можливо, ти м0г би купити один, тепер, коли ти про це зна"ш".

- Я зроблю це, Верноне.

П0д0йшли дво" оф0цер0в у форм0. "Детектив".

- Томе, - в0дпов0ла вона вищому з них.

"Автобус тут".

Вона сказала Гр0фф0ту: "Ми в0дведемо вас до бронювання. Ти ж не станеш проблемою?"

"Нема"."

Сакс йому пов0рив.


РОЗДIЛ 58

В0н там".

Рон Пуласк0 перев0в погляд з хлопця, якому було не б0льше п"ятнадцяти, на буд0влю, на яку вказував хлопець. М0сце було погане, г0рше, н0ж б0льш0сть у Сх0дному Нью-Йорку. Рон 0 його д0ти нещодавно бачили "Хобб0та" , 0 в один момент гноми та Б0льбо прямували до печери. Саме про це йому нагадало це м0сце. Одна з тих старих кам"яних споруд, засохло-коричневого кольору, з чорними в0кнами, затопленими, як трупн0 очн0 ямки. Деяк0 зламан0. Деяк0 вс0ян0 кульовими д0рками.

Це тьмяне, заборонене м0сце здавалося доречним для того, щоб Оден мав справу. Або де в0н сфабрикував св0й сумнозв0сний "Улов". Препарат з л0к0в.

А може, в0н робив це в 0ншому м0сц0 0 саме тут катував суперник0в 0 п0дозрюваних 0нформатор0в.

"В0н один?" - запитав Рон.

"Не знаю". Широк0 кар0 оч0 хлопчика смикалися по вулиц0. Рон знову вдягнувся - як завжди п0д час операц0╖ "Врятувати Л0нкольна-Райма", - але все одно виглядав таким, яким в0н був: б0лий пол0цейський у чорному капюшон0, одягнений н0би п0д прикриттям. В0н змушував себе не визирати позаду, у провулок, де чекав Тон0 з витягнутим Глоком.

В0н запитав хлопчика: "Оден? В0н озбро"ний?"

"Дивись, чолов0че, т0льки моя зелена. К?"

"Я плачу тоб0 один великий. Оден зазвичай носить?"

"Це не м0й капюшон. Я не знаю цього Одена, не знаю його команди. Усе, що я знаю: зв0стка прийшла в0д Альфо, у Р0ч0, ручаючись за вас, кажучи, що ви ляжете зеленого, я знайшов цю суку Одена для вас. Я чув, як в0н там, у ц0й буд0вл0. Все, що я знаю. Я кажу. Ти впевнений, що ти не пол0цейський?"

"Не пол0цейський".

"Гаразд. Я зробив те, що мав. Тепер: зелений".

Пуласк0 покопався в кишен0, скрутив пальц0 навколо тижнево╖ суми - по п"ят0рц0, щоб булочка сп0вала.

"Почекай". Малюк терм0ново говорив.

"Що означа" почекати?"

"Не давай мен0 зараз гот0вку ". Наче мент ригнув п0д час меси.

Рон з0тхнув. "Ти щойно сказав..."

"Почекай, почекай..."

Озираючись навколо.

Рон теж був. На б0са це було?

Пот0м в0н пом0тив трьох молодих чолов0к0в, двох латиноамериканц0в, одного темношк0рого, як0 йшли протилежним боком вулиц0, курили, см0ючись. У деяких м0сцях ╖хн0й в0к змусить ╖х рано вступити до коледжу, але тут вони можуть ще бути в середн0й школ0, якщо не кинути навчання.

"Почекай, почекай... Н0, н0, не дивись на них, подивися на мене".

Знову з0тхаючи. "Що ти?"

"К. Зараз. дай мен0 Зелений".

Рон передав грош0. Хлопець покопався в кишен0 й подав йому з0м"яту пачку сигарет.

Рон нахмурився. "Що там? Я не хочу н0чого забивати. Я просто хочу поговорити з Оденом".

"Що там сигарети, чолов0че. Просто в0зьм0ть це. В0дклад0ть це, н0би там три грамма каменю. Обережно. Сховай це. Зараз!"

Ах Рон зрозум0в. Хлопець хот0в, щоб здавалося, що в0н д0литься. Побудуйте св0й вуличний авторитет. Рон глянув на 0нший б0к вулиц0 й побачив, що тро" молодих людей пом0тили. Вони не в0дреагували 0 продовжили св0й шлях.

Рон подивився на буд0влю. "Гаразд. Оден. В якому в0н п0дрозд0л0?"

"Не знаю. Просто в0н там. Я б на тво"му м0сц0 почав з 1 А 0 працював би дал0".

Рон почав переходити вулицю.

"Йой".

"Що?"

"Мо╖ сигарети".

"Я щойно купив ╖х". В0н розчавив пачку 0 викинув ╖╖ на вулицю. "В0дмовтеся, вони вам не п0дходять".

"До б0са це, чолов0че".

П0сля того, як дитина зникла, Тон0 при"днався до нього. Був одягнений у та"мний одяг власно╖ марки - чорн0 джинси та футболка, с0ра шк0ряна куртка, кепка Yankees, в0дкинута назад. Разом вони попрямували до входу в алею поруч 0з буд0влею Печери Орк0в.

"Що там в0дбува"ться?"

"Не маю уявлення. Хлопець клянеться, що Оден зараз там. Ну, в0н не лаявся. В0н дума", що в0н там. I це "диний сл0д, який у нас ". Тож " над0я".

"В0дчуття, як метамфетам0н".

Рон спод0вався, що це не так. I метамфетам0н, 0 крекхеди можуть стати супергероями. См0ття дало ╖м божев0льну силу 0 розв0яло мислення. Якби Рону та Тон0 пощастило, Оден не був у роздр0бн0й торг0вл0; в0н продавав оптом. Можливо, нав0ть безпосередньо до Чарльза Бакстера, злочинець, якого Райм п0дтягнув до Райкерса. Зрештою, брокери та юристи з Уолл-стр0т повинн0 були десь потрапити п0д удар.

Тон0 сказав: "Якщо в0н д0литься, в0н не буде один, 0 вс0 вони матимуть зброю. Ти питав дитину?"

"Так, я зробив. Не допомага"".

не знаю...

"Ми тут сорок хвилин. Н0хто не входить 0 не виходить. Я думаю, що це круто".

"Ой?" - спитав Тон0. - Ви, мабуть, не дума"те, що Оден 0 його тро" наглядач0в та ╖хн0 АК-Чотири-С0мки прийшли сюди сорок п"ять хвилин тому?

"Тон".

"Я просто кажу. К. Ми йдемо".

Розст0бнувши куртку, щоб краще д0статися до свого "Глока" в кобур0, Тон0 перев0в погляд на брата. "Де твоя частина?"

"Щиколотка".

"Нема". У тво"му пояс0".

Пуласк0 завагався, а пот0м п0дтягнув джинсовий манжет. В0н д0став "Охоронця" з кобури й сунув до кишен0, де збер0г решту грошей. Його брат кивнув, поступившись тим, що, гаразд, крих0тний .380, ймов0рно, випаде з пояса або сповзне до Роново╖ промежини.

Тон0 торкнувся його руки. "Просто востанн". Ви впевнен0, що це того варте?"

Рон усм0хнувся.

I разом вони легко п0д0йшли до вх0дних дверей будинку Одена. В0н був розблокований. Якщо бути точним, в0н був незаблокований. Зяюча д0ра там, де був засув.

"Яка квартира?"

не знаю...

Рон похитав головою.

Але ╖м не треба було шукати дуже далеко. На другому поверс0, у задн0й квартир0, 2F, п0д кнопкою зумера в центр0 дверей була написана в0д руки картка, яка була червона й потерта.

О'Денн.

За 0нших обставин Рон м0г би розсм0ятися. Iрландський, а не скандинавський торговець наркотиками.

Тон0 стояв збоку в0д дверей.

Рон цього не зробив. Коли хтось дивиться в в0чко 0 не бачить н0кого в зал0, значить, в0дв0дувач0 менти. В0н закам"ян0в 0 вдарив у дзв0нок. В0н сп0тн0в. Але в0н не витер струмочки. Зап0зно.

На мить тиша, пот0м зсередини почулися кроки.

"Хто там?" - почувся грубий голос.

"Звуть Рон. Я був другом Бакстера. Чарльз Бакстер".

Рон бачив т0н0, що рухалися п0д дверима. Чи О'Денн д0ставав п0столет 0з кишен0 й м0ркував, що просто вистр0лив у в0дв0дувача через двер0? Не здавалося розумним робити це у ваш0й резиденц0╖. Але Рон зрозум0в, що О'Денн може бути не дуже стаб0льним 0 тому може бути таким будьте байдужими до зловмисника поблизу дому. А щодо будь-кого, хто був поруч, в0н припустив, що постр0ли тут б0льш-менш поширен0, 0 тому ╖х переважно 0гнорують.

"Що ти хочеш?"

"Ви зна"те, що Чарльз мертвий".

"Що ти хочеш?"

"В0н розпов0в мен0 про вас. Я хочу продовжити з тобою там, де в0н зупинився".

Клацання з 0ншого боку дверей.

Зведення п0столета? Або зн0мати курок?

Але звук виявився одним 0з к0лькох замк0в, що в0дкриваються.

Рон напружився, його рука ковзнула до п0столета. Тон0 п0дняв св0й "Глок".

Двер0 в0дчинилися, 0 Рон зазирнув усередину, оглядаючи чолов0ка, який стояв перед ним, осв0тленого дешевою лампою з порваним абажуром.

Плеч0 Рона опустилися. Все, що в0н м0г думати: "Ой, чолов0че... Що мен0 тепер робити?"


РОЗДIЛ 59

Iнкольн Райм почув, як в0дчинилися й зачинилися вх0дн0 двер0 його м0ського будинку. Наближалися кроки.

- Це Амел0я, - сказала Джуль"тт Арчер. Вони були в в0тальн0.

"Це можна зрозум0ти по звуку. добре. Так, покращиться слух, з0р, нюх. Деяк0 л0кар0 заперечують це, але я пров0в експерименти 0 переконався, що це правда. Скуштуйте також, якщо ви не вбива"те сво╖ розумов0 кл0тини надм0рним в0ск0".

"Що? Розумний?"

"Кл0тини смакових рецептор0в".

"Ой. Ну, життя - це баланс, чи не так?"

Амел0я Сакс ув0йшла всередину, киваючи головою.

"З0знання в0д Гр0фф0та?" запитав в0н.

"Б0льш-менш." Вона с0ла й розпов0ла йому 0стор0ю про двох брат0в, яких знущалися - молодшого до смерт0, - 0 про зростаючу нестаб0льн0сть його брата та бажання помститися. Розпов0дь ╫р0фф0та повн0стю зб0галася з тим, що розпов0ла ╖м Ал0с0я Морган.

"Покупц0", - м0ркував Арчер, почувши 0стор0ю. "Ну, я не бачив, що це буде".

Хоча псих0чний склад злочинця для Райма в основному не мав значення, тепер в0н мусив визнати соб0, що Вернон ╫р0фф0т був одним 0з найскладн0ших п0дозрюваних, з якими в0н коли-небудь стикався.

"Зовс0м не симпатично", - заперечив Сакс.

Вкравши т0 сам0 слова, як0 збирався запропонувати Райм.

Вона пояснила, що ймов0рно буде угода про визнання вини. "В0н з0знався, що ми його вбили. В0н не хоче з цим боротися". Посм0шка. "В0н запитав, чи я думаю, що вони дозволять йому робити мебл0 у в'язниц0".

Райм задумався, чи була така можлив0сть. Здавалося, злочинцям, ув"язненим за вбивство, не дозволять мати доступ до пилок 0 кулькових молотк0в. Можливо, чолов0ков0 доведеться задовольнитися виготовленням номерних знак0в.

Тод0 в0н дивився на дошки доказ0в, розм0рковуючи про те, як два випадки, як0 здавалися такими р0зними, насправд0 були генетично пов"язан0, як близнюки. Фроммер проти M0dwest Conveyance та Народ штату Нью-Йорк проти Гр0фф0та, а тепер проти Ал0с0╖ Морган .

Сакс "роззбро╖лася" (д0"слово було в пам"ятц0 пол0ц0╖ Нью-Йорка про безпеку вогнепально╖ збро╖, якою вона под0лилася з Раймом; вони добре посм0ялися). Вона налила кави з серв0зу, який Том поставив у кутку. Вона с0ла. Коли вона зробила перший ковток, ╖╖ телефон засп0вав. Вона прочитала текст 0 розсм0ялася. "ХСС у Кв0нс0 знайшов зникл0 серветки. Серветки "Б0лий замок".

"Я забув про них", - сказав Арчер.

Рима: "Я не мав, хоча я в0дмовився в0д них. I?"

Сакс прочитав: "Негативний для хребт0в тертя, негативний для ДНК. Позитивний для кондитерського напою на основ0 молока в пропорц0ях, як0 припускають, що джерелом була мережа ресторан0в Wh0te Castle.

- Але х0ба... - почав Арчер.

- На серветках надрукований Б0лий замок ? Так, вони зробили".

Райм сказав: "Природа нашо╖ профес0╖ - тепер 0 твоя, Арчере. Кожен день ми ма"мо справу з в0дсутн0ми доказами, доказами, як0 н0коли не були належним чином 0дентиф0кован0, доказами забрудненими. В0драхування з0псован0 повн0стю. I зроблен0 в0драхування, як0 не потр0бн0. Пропущен0 п0дказки. Я думаю, це трапля"ться в еп0дем0олог0╖".

"О, так. Короткозор0 д0ти, пам"ята"те?" Вона розпов0ла Амел0╖ Сакс 0стор0ю досл0дження, яке нев0рно встановило причинно-насл0дковий зв"язок м0ж сном д0тей 0з ув0мкненим св0тлом 0 проблемами 0з зором.

Кивнувши, Сакс сказав: "Чув цю 0стор0ю по рад0о - люди вважали, що личинки спонтанно утворюються з м"яса. Не пам"ятаю деталей".

Арчер сказав: "Звичайно, Франческо Ред0, вчений с0мнадцятого стол0ття, був тим, хто спростував це. Це тому, що яйця мух були занадто мал0, щоб ╖х було видно. Батько експериментально╖ б0олог0╖".

Сакс глянув на дошки доказ0в, мабуть, на розд0л про цив0льний позов. Вона запитала: "Ваш кейс, ориг0нальний, м0с0с Фроммер?" Чи зможе вона щось в0дновити?"

"Дуже сумн0вно". Райм пояснив, що "диною причиною позову буде проти Ал0с0╖ та Гр0фф0та за неправом0рну смерть Грега Фроммера. В0тмор перев0ряв ╖хн0 ф0нанси, але жоден 0з них не здавався дуже багатим.

У Арчера задзвонив телефон. Вона наказала: "В0дпов0сти".

"Прив0т, Джул. я".

"Ренд0. Ти з Л0нкольном 0 Амел0"ю".

╥╖ брат.

Прив0тання постр0л туди-сюди.

"Будь там за десять".

Вона сказала: "Ми закрили справу".

"Серйозно? Ну, я вражений. Б0лл0 буде при"мно почути все про це. М0ж нами, йому подоба"ться 0дея мами-пол0цейського. В0н пише граф0чний роман. Ти геро╖ня. Але ти не чув, як я це сказав. Це буде сюрприз. Гаразд. Я в пробц0 без гарн0тури. Не каж0ть пол0ц0╖. Ха!"

Вони в0дключилися.

Арчер дивився не на Райма, а на Сакса. "Коли я записався на курс Л0нкольна, я, звичайно, знав про тебе, Амел0я. Кожен, хто стежить за нью-йоркською злочинн0стю, зна" про вас. Ти еп0чний, як сказав би м0й син. Я б вибрав "в0домий", але, ну, "еп0чний", зда"ться, п0дходить краще. I я знав, що ти працював з Л0нкольном 0 що ти був його партнером, але я не знав, що ти також був таким партнером. Побачивши вас останн0 к0лька дн0в, я д0знався".

"Ми вже давно разом. В обидва боки, - сказав Сакс з усм0шкою.

"Я не знав, чого оч0кувати. Але ви так0 ж, як будь-яка 0нша пара. Веселий, сумний, роздратований".

Райм засм0явся. "Ми боремося, звичайно. У нас був один протягом останн0х к0лькох тижн0в".

Сакс не посм0хався, коли вона сказала: "Я зла, що в0н п0шов у в0дставку".

"I я злюся, що вона злиться, що я п0шов у в0дставку".

Вона додала: "I розлютилася, що в0н викрав мою лабораторну техн0ку".

"Зрештою ти повернув його", - буркнув Райм.

Арчер сказав: "Коли мен0 поставили д0агноз, я вир0шив, що буду жити сам. О, частину часу з Б0лл0, зг0дно з угодою про оп0ку, 0 з оп0куном, зв0сно, - кимось на зразок Тома. Хоча я не знаю, чи зможу я знайти такого, як в0н. В0н дорогоц0нний кам0нь".

Райм глянув на двер0. "Нема" кращого. Але це не йде дал0, н0ж ця к0мната".

Арчер скромно посм0хнувся. "Н0би в0н не зна"". Вона продовжила: "Я вир0шила, що н0коли не матиму стосунк0в, нав0ть не думати про це. Отримайте мою нову профес0ю, таку, яка була повноц0нною та складною. Виховувати сина, як могла. Майте друз0в, як0 можуть впоратися з тетраплег0"ю. Не те життя, яке я планував або хот0в, а г0дне життя. Пот0м - х0ба тоб0 не подоба"ться, як влаштована доля? - пот0м я зустр0в когось. Це було близько трьох м0сяц0в тому, в0дразу п0сля того, як невролог п0дтвердив, що 0нвал0дн0сть, ймов0рно, буде такою серйозною, як вони думали. Бред. Так його звали. Познайомився з ним на дн0 народження сина. Батько-одинак. Доктор медицини. Це д0йсно клацнуло м0ж нами. Я в0дразу розпов0в йому про пухлину, операц0ю. В0н кард0олог, але загалом знав про стан. Здавалося, йому було байдуже, 0 ми на деякий час п0шли кудись".

Сакс сказав: "Але ви роз0рвали це".

"Я знав, так. За р0к я, напевно, знев0рився. В0н був б0гуном 0 моряком. Це комб0нац0я, яку ви насправд0 не знайдете в одн0й колонц0 на Match Dot Com чи eHarmony, чи не так? Бред був дуже засмучений, коли я йому сказала. Але я знав, що це найкраще. Для нас обох". Вона розсм0ялася. "Ви бачите, куди це йде?"

Рима н0. Зовс0м н0. Але в0н пом0тив, що на обличч0 Сакс ледь пом0тна посм0шка.

Арчер продовжив: "Тод0 я побачив вас двох разом. Почав думати, що, можливо, я зробив помилку. Я передзвонив йому вчора ввечер0. Ми виходимо на цих вих0дних. Хто зна"? Може, через п0вроку ми будемо заручен0. Як ви дво". Ви вже призначили дату?"

Сакс похитала головою. "Ще н0. Скоро".

Арчер усм0хнувся. "В0н зробив романтичну пропозиц0ю?"

"Я ледь став на одне кол0но, чи не так?" - буркнув Райм.

Сакс сказав: "Я думаю, це було: "Зда"ться, нема" об""ктивних чи практичних причин не одружуватися". Що ви дума"те з цього приводу?"

Арчер засм0явся.

Райм насупився. "Н0чого см0шного в цьому нема". Я дав точну оц0нку ситуац0╖ разом 0з запитом надати додатков0 дан0, як0 могли б допомогти зробити висновок. Для мене це мало сенс".

Арчер дивився на л0ву руку Сакса. "Я пом0тив тв0й перстень. Гарний."

Сакс п0дняла без0менний палець, демонструючи двокаратний син0й кам0нь. "Л0нкольн вибрав це. Це з Австрал0╖".

"Сапф0р?"

"Н0, д0амант".

"Не особливо ц0нний", - анал0тично сказав Райм. "Але р0дко. А клас другий-б. Мене зац0кавив кол0р. Син0й через розс0яний бор у матриц0. До реч0, нап0впров0дник. ╢диний д0амант, який ма" таку характеристику".

"У вас медовий м0сяць?"

Райм сказав: "Я думав про Нассау. Останн0й раз, коли я був на Багамах, мене мало не застрелили 0 мало не втопили. Обидва протягом п'яти хвилин. Я хот0в би повернутися назад 0 спок0йн0ше провести час. I " друг, якого я хот0в би побачити. Його дружина готу" чудов0 оладки з раковин".

"Я чекаю запрошення на вес0лля".

Сакс схилила голову. "╢ к0лька в0льних м0сць для вес0лля".

"Просто запитайте, я буду поруч".

Дзв0нок у двер0. Райм глянув на екран. Брат Арчера прибув, щоб забрати ╖╖. Том впустив Ренд0 в к0мнату. В0н кивком прив0тав Райма й Сакса й посп0шив до сестри. "З тобою все гаразд, Джул? Тво" обличчя!"

"Н0, н0, все гаразд. Трохи в синцях".

Арчер повернула ст0лець до Райма. "Я знову втрачаю характер".

В0н п0дняв брову.

Вона встала з0 ст0льця, п0д0йшла до Райма, обняла його й м0цно обняла. Принаймн0, це був його висновок, оск0льки в0н не в0дчував тиску. Под0бн0 об0йми для Сакса, пот0м вона впала назад у "Штормову стр0лу" та разом 0з братом позаду вилет0ла.

"Повертаюся завтра рано", - сказав Райм.

В0н засм0явся, коли вона п0дняла л0ву руку й п0дняла великий палець.

Коли вони п0шли, Райм сказав: "Я говорив з тво"ю мамою. У не╖ гарний настр0й. Коли операц0я?"

"Завтра по об0д0."

В0н дивився на ╖╖ мляве обличчя, визираючи у в0кно. "Iнша ситуац0я?" В0н мав на уваз0 Н0ка. Того вечора вона розпов0ла Райму все про його повторну появу - 0 про сво╖ п0дозри щодо нього. Про те, щоб провести н0ч у Н0ка, щоб розм0стити на його телефон0 додаток для стеження.

Таку передмову, Сакс? Мол0ться дал0...

На мить жодно╖ реакц0╖. Вона нерухомо дивилася на Центральний парк.

"Вийшло так, як я боявся. Г0рше, насправд0. В0н намагався когось замовити".

Райм скривився й похитав головою. "Мен0 шкода".

"Фред деякий час керуватиме ним. Ми отрима"мо п0вдюжини 0нших, високопоставлених у мереж0 OC. Тод0 в0дпусти його".

- Одного ти н0коли мен0 не казав, Сакс.

Ротангове кр0сло, на якому вона сид0ла, видало сво" ун0кальне каркання, коли вона повернулася до нього. Вона нахилила голову, в0дкинула волосся назад. Райму подобалося, що вона одягнена, а не в пучок.

"Що це?"

" Чому ви зап0дозрили Н0ка? Все, що в0н вам сказав, як в0н поводився... це звучало достов0рно. Принаймн0 для мене".

Через мить вона сказала: "Iнту╖ц0я. Як ти ненавидиш це слово, я знаю. Але так воно 0 було. Я не м0г докласти зусиль. Щось у ньому було не так. Це мама звернула увагу на це. Н0к сказав, що провинився за свого брата. Але вона сказала, що якби в0н справд0 п0клувався про мене, то н0коли б цього не зробив. Н0к був нагородженим пол0цейським; в0н мав по всьому центру м0ста. Його брата затримали, в0н м0г би сп0впрацювати з прокуратурою над винесенням вироку, допом0г Донн0 потрапити на програму у в'язниц0. Орган0зував операц0ю, щоб вибити Дельгадо - до реч0, все це була брехня. Але в0н би не витримав пад0ння". Вона посм0хнулася, ╖╖ повн0 безбарвн0 губи утворили легкий п0вм0сяць. "Не було жодного доказу, лише 0нту╖ц0я".

- Н0, - сказав Райм. "Не кишк0вник. серце Iнод0 це краще, н0ж докази".

Вона кл0пала очима.

- Але ти не чув, як я це сказав, Сакс. Ви н0коли не чули, щоб я сказав це".

"Я краще п0ду до мами". Вона м0цно поц0лувала його в уста. "Ця ж0нка ма" швидко одужати. Я сумую за сном тут".

"Я теж сумую за цим, Сакс. Я справд0 так".


РОЗДIЛ 60

Р. Хайм п0дв0в оч0 в0д свого мон0тора, на якому в0н грав у шахи проти розумно╖, але в основному невигадливо╖ комп"ютерно╖ програми.

В0н сказав в0дв0дувачев0, який тинявся в дверях в0тальн0: "Заходь". I до м0кропроцесора: "Б0ла ферзь на е-с0м. Перев0рити".

Райм дозволив програмному забезпеченню обм0ркувати цей рух 0 в0д"╖хав в0д робочо╖ станц0╖ обличчям до Рона Пуласк0. "Де ти був, Новачок? Ви пропустили кульм0нац0ю, крещендо, розв"язку справи Гр0фф0та. Ось ви прийшли за кодою. Як нудно".

"Ну, той 0нший випадок. Я виконував багато завдань".

- Ти зна"ш, як я ненавиджу це слово, Пуласк0? Використання "завдання" як д0"слова " таким же огидним, як використання "запитати" як 0менника. Неприпустимо. I прикр0плення до преф0кса "мульти" непотр0бне. "Виконання завдань", якщо ви збира"теся прийняти це як предикат, включа" в себе одну спробу або дюжину".

"Л0нкольне, ми живемо в епоху..."

"Якщо ви скажете "звук", я не буду щасливий".

"- епоха частого використання п0дрядно╖ фрази чи окремого слова для передач0 складного поняття. Це те, що я збирався сказати".

Придушений см0х, 0 в0н нагадав соб0, щоб не продавати дитину. Райму потр0бен був хтось, щоб його приземлити.

Але через сп0врозмовника Райм бачив, що у нього на думц0 щось важливе. "Ти чув про Амел0ю? Про Гр0фф0та?" - спитав Райм.

Кивок. Рон с0в у ротангове кр0сло. "Сумний персонаж. Сумна 0стор0я."

"Був, так. Але в очах закону помста " не б0льш прийнятним мотивом, н0ж сексуальна х0ть або тероризм. Тепер я втомився бути претенз0йним. Оск0льки справа зак0нчена, тоб0 нема" причин бути тут. Так. Як справи?"

Погляд молодого оф0цера залишився на м0н0атюрному комод0 Гр0фф0та. Пот0м в0н подивився на кухонний ст0л. В0н вивчав це, поки, мабуть, не настав час поговорити.

"Iнший випадок".

"Гуть"ррес".

Пуласк0 глянув на нього. - Як ти це сказав, Л0нкольне. Ви зна"те, що це був не Гуть"ррес".

"Я зробив припущення. Було не важко".

"Дженн0 назива" мене прозорим".

"Трохи цього в тоб0, Новачок, так. Не те, що це погано".

Здавалося, що Пуласк0 було байдуже, добре це чи погано. "Iнший випадок?"

"Продовжувати."

"Це була справа Бакстера ". У супровод0 непотр0бного погляду на дошку в кутку, яка була повернута до них спиною.

Про це одкровення Райм не здогадувався. Формувалися 0де╖, але в центр0 уваги був його колега, а не Райм.

"Я переглядав матер0али справи. Я знаю, що в0н був закритий, але все одно пройшов через них. I я знайшов к0лька в0льних к0нц0в".

Райм згадав сумн0вн0 спостереження Арчера: нав0що зовн0шн0й складський прост0р, про який Бакстер забув пов0домити сл0дчим?

Райм запитав: "Як0 були?"

"Ну, один був досить ц0кавим. Я переглянув записи детектив0в 0 д0знався 0мена вс0х, з ким Бакстер зустр0чався за останн0й р0к чи близько того. Один з них особливо ц0кавий. Хтось на 0м'я Оден".

"Н0коли про нього не чув".

"Пр0звище було в транскрипц0╖ заяви св0дка, тому вони написали ODEN. Виявилося, що назва насправд0 була О апостроф ДЕН".

"Iрландське, а не скандинавське божество з орфограф0чною помилкою", - зауважив Райм.

"Я розпитав, перев0рив ще нотатки. Було небагато. Але я виявив, що цей О'Денн мав певний зв'язок 0з св0том наркотик0в у Брукл0н0. В0н стояв за якимось новим наркотиком, про який люди говорили на вулицях. Синтетичний. Здавалося, 0м'я було Catch. Але детективи у ц0й справ0 так 0 не продовжили сл0дство. Я здогадався, що це тому, що Бакстер..."

"Ти можеш це сказати, Новачок. Помер".

"Це в0рно. Але я зробив. Я продовжив".

"Неоф0ц0йно?"

"Р0зновид."

"Вона н0би ваг0тна".

"Нарешт0 отримав посв0дчення особи. О'Денн був у сх0дному Нью-Йорку. Нав0що Бакстеру - ф0нансовому шахраю - мати якесь в0дношення до цього гангстера з0 Сх0дного Нью-Йорка? Я п0шов поговорити з О'Денном 0 д0знатися...

"Якби Бакстер був не просто шахра"м".

"Точно так. Я хот0в довести, що в0н ф0нансу" цей новий препарат. Що в0н справд0 використовував п0столет, який ви знайшли, що в0н убивав людей. Докази були неоднозначними, пам"ятайте, Л0нкольне. Були питання. Можливо, в0н був небезпечним".

Райм м"яко сказав: "Тож було б належною процедурою, щоб в0н потрапив п0д варту для насильницьких злочинц0в".

Пуласк0 кивнув. "Отже, ви б не в0дпов0дали за смерть невинно╖ людини; ти б вигнав небезпечного злочинця. I якби я м0г тоб0 це показати, ти б покинув цю ф0гню про пенс0ю. Що це насправд0 так, Л0нкольне".

Райм ледь пом0тно засм0явся. "Ну, це питання на ш0стдесят чотири тисяч0 долар0в, Новачок. I яка в0дпов0дь?"

"Ми з братом вистежили О'Денна. Сх0дний БК".

П0днята брова.

- В0н священик, Л0нкольне.

"А..."

"Отець Френс0с Ксав'"р О'Денн. В0н керу" кл0н0кою з в0тринами в Браунсв0лл0. Наркотик, з яким в0н був пов'язаний?" В0н похитав головою з похмурою посм0шкою. "Нова форма метадону для л0кування залежних. I це не назива"ться "Catch". Так назива"ться кл0н0ка отця О'Денна. Сп0льнота Л0кувальний центр "Д0я над0╖". Пуласк0 з0тхнув. "А Бакстер? В0н був одним 0з головних благод0йник0в цього м0сця".

Отже, п0столет належав батьков0 Бакстера, сувен0р з одн0"╖ з в0х у житт0 цього чолов0ка. А залишки постр0лу були з заблукано╖ двадцятидоларово╖ купюри, наркотики - з т0"╖ чи 0ншо╖ купюри. Ол0я з магазину спортивних товар0в, де в0н купив сво"му синов0, був останн0м подарунком, який в0н м0г купити для хлопчика.

"I, мабуть, я тоб0 все розпов0м, Л0нкольне. Можливо, центр доведеться закрити, якщо отець О'Денн не зможе знайти когось, хто б його п0дтримав".

"Отже, я несу в0дпов0дальн0сть не лише за смерть невинно╖ людини, але й за те, щоб не дати ск0льком людям вийти з вулиц0 та почати продуктивне життя?"

"Черт. Я просто хот0в допомогти, Л0нкольне. Повернути вас на роботу. Але... ось що я знайшов".

Це те, що стосу"ться науки; ви не можете 0гнорувати факти.

Райм повернув св0й ст0лець 0 знову подивився на крих0тн0 предмети мебл0в, як0 Вернон ╫р0фф0т так ретельно й досконало створив.

- У будь-якому раз0, - сказав Пуласк0. "Тепер я розум0ю."

"Зрозум0ти що?"

"Чому ти це робиш. Виходячи на пенс0ю. Якби я облажався, я б, мабуть, зробив те саме. Повернись назад. В0дмовтеся в0д сили. Займ0ться чимось 0ншим".

Райм не зводив очей з м0н0атюр Вернона Гр0фф0та. В0н сказав р0зким голосом: "Поганий виб0р".

"Я хочу?"

"Зв0льнитися через помилку - абсолютно погана 0дея".

Луки Пуласк0 звузилися. "Добре, Л0нкольне. Я не розум0ю. Що ти кажеш?"

"Ти зна"ш, з ким я розмовляв годину тому?"

"Нема" поняття".

"Лон Селл0тто. Я запитував його, чи " справи, у яких йому потр0бна допомога".

"Справи? Злочинець?"

"Останн0й раз, коли я дивився, в0н не був соц0альним прац0вником, Новачок. Зв0сно крим0нально ". В0н обернувся, щоб зустр0тися з молодим оф0цером.

"Спод0ваюся, ви розум0"те, чому я трохи збентежений".

"Дурна посл0довн0сть - це хобгоб0н обмежених розум0в".

"Мен0 теж подоба"ться Емерсон, Л0нкольне. I я думаю, що це були "маленьк0 уми".

Це було? Ймов0рно. Райм поступливо кивнув.

"Але це ще не поясню", чому".

Л0нкольн Райм п0дозрював, що в0дпов0дь така: якби ви склали вс0 причини, чому не прагнете того, що, як ви зна"те в глибин0 душ0, ма"те прагнути, ви були б абсолютно - в0н смакував це слово - парал0зован0. Це просто означало, що ви повинн0 були 0гнорувати кожен голос всередин0, який вимагав вас кинути роботу, п0ти на пенс0ю, вагатися, зупинитися чи поставити п0д сумн0в, чи була це п0дказка, яка заважала вам, чи виснаження, яке спокушало вас в0дпочити, чи приголомшливий момент, коли людина лежала мертва. могила, яку ви бездумно викопали для нього.

Але в0н сказав: "Я не маю поняття, Новачок. Н0яко╖ взагал0. Але воно ". Тож очист0ть св0й календар. Ти мен0 знадобишся завтра рано вранц0. Ти 0 Амел0я. Ми ма"мо завершити справу Unsub Forty, а пот0м подивитися, що ще " у Лона на - вибачте - на передньому план0.

"Звичайно, Л0нкольне. Добре.

Коли в0н вийшов за двер0, Пуласк0 почервон0в, 0 його обличчя найкраще описати як сяюче.

Це була форма вираження, як0й, на думку Райма, н0хто н0коли не повинен п0ддаватися.


ПОНЕДIЛОК

VII


ПЛАН А


РОЗДIЛ 61

У двер0 пролунав зумер, 0 Райм глянув на екран. Лон Селл0тто 0 його тростина.

Том п0шов у передпок0й 0 впустив детектива. В0н зауважив, що Селл0тто залишився на курс0 до Райма, не в0двол0каючись в0д тац0 з печивом, яке Том приготував ран0ше, у пов0тр0 все ще пахло гарячим маслом 0 корицею. Але погляд на т0стечко виявив жаль; можливо, в0н набрав фунт чи два за останн0 к0лька дн0в, 0 старий Лон Селл0тто - Нехай д0"та почнеться - повернувся.

"Гей". Кивок Томов0, пот0м скутий рух до кр0сла, черевики стукають, тростина мовчить на сво"му потертому гумовому к0нчику. "Л0нк, Амел0я".

Сакс кивнув. Вона при╖хала сюди, щоб передати докази з першо╖ частини справи Unsub 40 - те, що збер0галося в Кв0нс0. Вона хвилювалася, що, як 0 серветки Б0лого Замку, дещо може пропасти. Тож сьогодн0 рано вранц0 вона особисто з0брала докази й доставила ╖х до Райма.

╥╖ перебування тут не буде довгим; вона везла Роуз до л0карн0 на операц0ю за к0лька годин.

"Н0чого?" - запитав Том детектива. "Кава?"

"Нуп". Дивлячись вгору, уникаючи ╖хн0х очей.

Хм Райм оглянув обличчя чолов0ка. Щось було.

"Цей ескалатор. Ти ма"ш залишити це, Л0нк. Хороший початок розмови".

"I хороший захист в0д розмови", - подумав Райм. В0н був нетерплячий. Були докази для орган0зац0╖. В0н зустр0чався з прокурором у справах проти ╫р0фф0та й Моргана, 0 незабаром мав прибути Мел Купер.

"Що трапилося, Лон?"

"Добре, мушу тоб0 сказати".

Райм подивився на нього. Але Селл0тто дивився на Сакса.

Вона зак0нчила збирати докази, а пот0м зняла т0сн0 латексн0 рукавички. Подув на пальц0. Протягом багатьох рок0в Райм не в0дчував полегшення, яке приносив такий маленький вчинок п0сля годин перебування в рукавичках, але в0н ч0тко пам"ятав це в0дчуття.

"Давай, Лон". Амел0я Сакс хот0ла отримувати прям0 та швидк0 новини - принаймн0 поган0. В0н подумав, що вона н0коли не мала корист0 для добра.

"Вас в0дсторонили".

"Що?"

"Про що це, хрень?" Рима об0рвалася.

"Проблема в One PP".

Сакс заплющила оч0. "Я опубл0кував 0стор0ю, так? Про розумн0 контролери? I не сказав начальству. Але мен0 довелося, Лон".

Райм сказав: "Це ф0гня. Напевно, вона врятувала життя. Компан0╖ вимкнули сво╖ сервери, 0 Гр0фф0т не зм0г зламати систему".

На цупкому обличч0 Селл0тто в0добразилося збентеження. "Про що ти говориш?"

Сакс пояснила про свою та"мну зустр0ч 0з репортером, який оприлюднив 0стор0ю про те, що деяк0 компан0╖ не наважувалися з ф0нансових причин виходити з мереж0, щоб оновити сво╖ хмарн0 сервери за допомогою нових оновлень безпеки CIR.

Селл0тто кинув кислий погляд. "Що завгодно. Але це не те. Вибач, Амел0я. Це Мад0но".

Рима пригадала. Кап0тан 84-╖ д0льниц0, який скликав стр0лецьку групу п0сля того, як Сакс вистрелив у двигун ескалатора, щоб врятувати життя Грега Фроммера.

"Виявилося, що справою зайнялися деяк0 репортери".

"I в0н сказав мен0, що вони п0шли".

"Ну, вони не дуже далеко зайшли. Зараз це велика справа, пол0ц0я стр0ля" з0 збро╖".

"У неозбро"них д0тей, так", - р0зко сказав Райм. "Не на промисловому обладнанн0".

Селл0тто п0дняв дв0 долон0. "Будь ласка, Л0нк. Я посланець 0 все".

Райм згадав св0й обм0н 0з Саксом к0лька дн0в тому.

Поки нема" репортер0в, як0 намагаються зробити свою кар""ру 0стор0ями про пол0цейських, як0 стр0ляють у торгових центрах, я буду спок0йним.

Я не думаю, що це така вже й журнал0стська спец0ал0зац0я...

Тод0 це здавалося см0шним.

Сакс сказав: "Продовжуйте".

"Репортери, вони тримали у нього 0нформац0ю про те, що сталося, хто був причетний. Вони погрожували пройти йому по голов0".

Вона посм0хнулася. "I в0н боявся, що це поставить п0д загрозу його шикарний новий оф0с в One PP, якщо в0н не кине мене вовкам".

"У двох словах, так".

"Нижня л0н0я?" - пробурмот0ла вона.

"Три м0сяц0, зарплати нема". Вибач, Амел0я. Я маю зайнятися збро"ю та щитом. Прямо як у довбаних ф0льмах". Здавалося, в0н був щиро огидний ц0"ю 0стор0"ю.

З0тхнула, пот0м в0ддала ╖х. "Я буду боротися з цим. Поговор0ть з юристом PBA".

"Ти можеш. Звичайно. Його тон був як пливучий п0сок.

Вона пильно подивилася на нього. "Але?"

"Моя порада. Прийм0ть ляпас 0 рухайтеся дал0. Мад0но може зробити тоб0 погано".

"Я зроблю йому погано".

Тиша на мить. Тод0 реальн0сть пол0тично╖ пол0тики Нью-Йорка - ну, пол0тики кожного урядового органу - здавалося, просочилася до не╖, 0 вираз покори заспоко╖в ╖╖ обличчя.

Селл0тто продовжив: "Ус0 забудуть про це через к0лька м0сяц0в. Ви повернетеся на правильний шлях. Борешся, затягнеться. Зроб0ть б0льше преси. Вони цього не хочуть. Може в0дсторонитися в0д вас на довгий час. Ти зна"ш, як працю" система, Амел0я".

Райм зневажливо сказав: "Це ф0гня, Лоне".

"Я це знаю, ти це зна"ш, вони це знають. Р0зниця в тому, що ╖м байдуже".

Вона сказала: "Але ми ма"мо завершити справу Гр0фф0т/Морган".

"Набува" чинност0 негайно".

Вона стягла свою лабораторну куртку, зам0нила ╖╖ на сво" спортивне пальто, темно-с0ре, скро"не, щоб в0дпов0дати 0 ╖╖ ф0гур0, 0 ╖╖ Glock 17. Складна робота з пошиття одягу, як завжди вважав Райм.

У ╖╖ голос0 було знизано плечима, коли вона сказала: "Я думаю, не найкращий час. Да" мен0 можлив0сть краще п0клуватися про маму протягом наступних двох тижн0в. Можливо, це благословення".

Але це не було, звичайно. I Райм м0г легко зрозум0ти, що вона зовс0м не так почува"ться. ╥╖ чекав порожн0й 0 напружений квартал, 0 вона була без розуму в0д цього. В0н був у цьому певний, тому що саме так почувався б за цих обставин. Ми створен0 для роботи - собаки, кон0, люди. Забер0ть це, 0 нас зменшиться, 0нод0 безповоротно.

"Я маю зараз доставити ╖╖ до л0карн0". Вона вийшла 0 вийшла з м0ського будинку.

Райм почула, як вх0дн0 двер0 зачинилися, 0 незабаром п0сля цього запрацював великий двигун ╖╖ Tor0no. Його не здивувало те, що прискорення було скромним. Для Амел0╖ Сакс розв"язування коней ╖╖ транспортного засобу було зроблено лише з радост0, а не з гн0ву.


РОЗДIЛ 62

Спочатку Л0нкольн Райм не вп0знав чолов0ка, який ув0йшов до його в0тальн0.

В0н роздратовано глянув на Тома. Чому нема" попередження, що прийшов незнайомець?

Але за к0лька секунд в0н зрозум0в: це Еверс В0тмор, есквайр, жорсткий, стриманий адвокат 0з ч0тким почерком 0 точн0шими манерами.

Причиною невп0знання було те, що чолов0к був 0нкогн0то: одягнений у с0р0 вовнян0 штани, синю картату сорочку без краватки та зелений светр (в0н мав негайно дати чайов0; светр був кардиганом, ус0 три ╜удзики заст0бнут0 в найкращому стил0). батька з ситкому 1950-х рок0в, який терпляче зносив пустотлив0, але доброзичлив0 вит0вки сво╖х д0тей). На голов0 чолов0ка була кепка гольфу T0tle0st, яскраво-зелена та жовта.

"М0стер. Рима".

"М0стер. В0тмор". Райм, як в0н сказав соб0, в0дмовився в0д 0мен.

Адвокат знав про в0дскановану коп0ю одягу, зроблену Раймом. "Через годину я буду тренером футбольного матчу. Мо╖ сини".

"О, у вас " с0м'я. Я не знав".

"Я вир0шив не носити свою обручку б0льшу частину часу, тому що вона ма" тенденц0ю розкривати факти про мене адвокату протилежно╖ сторони. Я сам не став би тактично використовувати особисту 0нформац0ю 0ншого адвоката, але " деяк0, хто не в0дчува" того ж. Я впевнений, що це не буде для вас неспод0ванкою".

- Ви сказали, сини?

"У мене також " дочки. По три з кожного".

Добре.

"Хлопц0 тр0йн0, 0 вс0 вони в одн0й футбольн0й команд0. Це ма" тенденц0ю збивати опонент0в з пантелику". Посм0шка. Це був його перший? У всякому раз0, в0н був невеликим 0 коротким.

В0тмор озирнувся. - А детектив Сакс?

"В л0карн0. ╥╖ матер0 роблять операц0ю. Обх0д".

"М0й. ╢ слово?"

Райм похитав головою. "Але вона жорстока. Якщо це вказу" на хороший прогноз".

Буквально налаштований адвокат, здавалося, не зрозум0в. "Коли ви говорите з детективом Сакс, бажайте ╖й всього найкращого. I ╖╖ матер0 також".

"Я буду."

"Я розум0ю, що ви посварилися з п0дозрюваним. З0ткнення з перших вуст".

"Це в0рно. Я не постраждав. Джуль"тт Арчер була, але це несерйозно".

Не розст0баючи светр, чолов0к бездоганно с0в у кр0сло й поклав портфель соб0 на кол0на. Подв0йне клацання пружинних заст0бок, а пот0м в0н п0дняв кришку.

"Боюсь, у мене поган0 новини. Мен0 прикро пов0домляти, що я доручив сво"му сл0дчому ретельно перев0рити ф0нанси Ал0с0╖ Морган 0 Вернона Гр0фф0та. У не╖ був ощадний рахунок приблизно на сорок тисяч долар0в, а в нього було близько ста п"ятдесяти семи тисяч актив0в, а також пенс0йний план, але це захищено в0д кредитор0в".

"Тож загалом близько двохсот тисяч".

"Я буду продовжувати справу, але, якщо " 0нш0 позивач0, а вони будуть, я вас запевняю, що ╖х доведеться розд0лити м0ж ус0ма 0ншими, хто вижив, 0 членами родини. Дружина Ейба Бенкоффа. Т0, хто вижив Тодда В0льямса. Нав0ть тесля, якого поранили в бродвейському театр0".

"I люди розорен0 назавжди, тому що вони не можуть прийняти ескалатори", - додав Райм, маючи на уваз0 кл0"нт0в-переможц0в, про яких спочатку згадувала Джуль"тт Арчер 0 яких В0тмор запевнив, що вони стоятимуть у черз0 з капелюхом у руках.

Адвокат продовжив: "I буде м0й умовний гонорар. М0с0с Фроммер забере максимум двадцять тисяч.

Чек буде доставлено в гараж у Скенектад0.

В0тмор розкладав документи на сус0дньому журнальному столику з ротанга, ймов0рно, ретельно замовлений ф0нансовий анал0з двох злочинц0в, який його сл0дчий проводив. Райм не знав, нав0що в0н ╖х доставля". В0н вважав, що IП адвоката виконав його домашн" завдання 0 що результати були точними. Не було потреби в доказах.

- Отже, - сказав В0тмор, упорядковуючи документи ще точн0ше. "Нам доведеться п0ти за планом А".

"План А".

Команда позивача не встановила жодних алфав0тних умов, про як0 знав Райм, але п0сля банкрутства M0dwest Conveyance та в0дсутност0 будь-яко╖ провини з боку CIR M0crosystems, в0н припустив, що "диним виходом " нац0литися на власн0 активи змовник0в, стратег0я, яка зараз не 0сну".

Про це згадав Рим. I В0тмор дивився на нього кр0зь тонку пелену розгубленост0. "Н0, м0стере Райм. Це був план Б. Наш перший п0дх0д - в0дпов0дальн0сть за товар перед виробником - завжди був житт"здатним. Тут". В0н просунув один 0з документ0в, як0 щойно вивантажив, 0 Райм п0д0йшов ближче до столу, щоб прочитати його. В0н побачив, що насправд0 це не ф0нансовий анал0з.

ВЕРХОВНИЙ СУД ШТАТУ НЬЮ-ЙОРК ОКРУГ КIНГС

х

САНДРА МАРГАРЕТ ФРОМЕР,

Позивач,

СКАРГА

- проти - Iндексний номер:

CIR MICROSYSTEMS, INC.,

В0дпов0дач.

х

ДО ВЕРХОВНОГО СУДУ ШТАТУ НЬЮ-ЙОРК

Скарга позивача, СЕНДI МАРГАРЕТ

FROMMER з повагою показу" та стверджу" наступне:

Правою рукою Райм незграбно гортав розлогу скаргу. Була друга парт0я документ0в, под0бних, на 0м"я ╖╖ сина, на неправом0рну смерть, 0 третя на 0м"я самого ╫ре╜а Фроммера на б0ль 0 страждання за останн0 п"ятнадцять хвилин на земл0. I багато-багато супутн0х документ0в.

Вимога суду - клаузула ad damnum - становила п"ятдесят м0льйон0в долар0в.

Райм п0дв0в оч0 в0д документ0в. "Але... я припустив, що проти виробника контролера не було позову".

"Чому ти так дума"ш?"

Райм знизав плечима. "Вернон Гр0фф0т був..."

"Пром0жна причина?"

"Так."

"Ах, але передбачувана втручальна причина, яко╖ вони повинн0 були остер0гатися. Недбал0сть визнача"ться шляхом множення ймов0рност0 травми на тяжк0сть ц0"╖ травми та пор0вняння цього з тим, ск0льки коштувало б ╖╖ запоб0гання. Вчена рука. Другий окружний апеляц0йний суд. Сполучен0 Штати проти Carroll Company .

"Застосовуючи це правило, я вважаю, що, по-перше, ймов0рн0сть злому розумного продукту надзвичайно висока, враховуючи к0льк0сть, винах0длив0сть 0 мотивац0ю хакер0в сьогодн0. По-друге, тяжк0сть травми може бути надзвичайно високою. М0стер Фроммер 0 Ейб Бенкофф мертв0. Res 0spa loqu0tur . I, по-трет", тягар належних запоб0жних заход0в м0н0мальний. CIR м0г легко забезпечити автоматичне оновлення безпеки, як вони сам0 визнали 0, справд0, роблять зараз. Вони повинн0 були передбачити, що хакер завдасть серйозно╖ шкоди, 0 це було б для них простим виправленням. Отже, CIR недбалий у смертях.

"Я також стверджу, що контролери несправн0 в0дпов0дно до закону сувора в0дпов0дальн0сть за продукц0ю. Ваш колега сказав мен0, 0 я маю експерт0в, як0 досл0джують це дал0, що програмне забезпечення у вбудованих продуктах застар0ло".

правда Родн0 Шарнек сказав ╖м, що для компан0й, що займаються 0нтелектуальними контролерами, дешевше та прост0ше використовувати старе програмне забезпечення, яке легко зламати, позбавлене певних функц0й, н0ж писати новий код, щоб заощадити грош0 та швидше вивести продукти на ринок.

Спам-холодильники...

"Отже, недбал0сть 0 сувора в0дпов0дальн0сть. Можливо, я також додам цю вимогу про порушення гарант0╖. Нема" н0чого поганого в стратег0╖ кухонних мийок, коли подають до суду на багатого в0дпов0дача".

"Звичайно, ви спробу"те домовитися".

"Так. Вони знають, що я надав би докази щодо вс0х 0нших 0нцидент0в. Плита Бенкофа, м0крохвильова п0ч у театр0, захоплен0 машини. Боротися з цим у суд0 для CIR було б кошмаром для зв"язк0в 0з громадськ0стю. I я м0г би змусити присяжних випустити з них анем0ю, якщо не висушити, штрафними збитками. Як вамп0р".

Ах, у похмурого адвоката все-таки було почуття гумору.

"Я не отримаю п"ятдесят м0льйон0в, але домовлюсь про розумну суму. Що п0дводить мене до того, чому я тут. ╢ деяк0 проблеми з доказами, як0 вам доведеться вир0шити, перш н0ж я над0шлю скаргу м0стеру Фросту, адвокату CIR, 0 почну торгувати конями".

Пауза.

"Боюсь, я не можу тоб0 в цьому допомогти".

"Нема"? Чи можу я запитати, чому б 0 н0?"

"Я допомагаю прокуратур0 готувати крим0нальну справу. Якби я продовжував вам допомагати, виник би конфл0кт 0нтерес0в".

"Розум0ю. Звичайно. Мен0 прикро це чути. Правда, я не хочу ставити п0д загрозу цив0льний процес".

"Нема"."

"Однак я повинен сказати, що важливо якомога сильн0ше в0дстоювати наш0 д0╖. У справ0, яку ми представля"мо в0дпов0дачу, не може бути прогалин. I докази для цього житт"во важлив0. Мен0 потр0бен експерт. Ви можете згадати когось, м0стере Райм? Хтось взагал0?"


"Прив0т, Роуз".

Л0тня ж0нка в0дкрила оч0. "Л0нкольн. Ви прийшли в гост0. При"мно вас бачити."

Рукою без крапельниц0 вона почесала волосся, хоча воно було чудово з0бране. Амел0я Сакс поправила зач0ску сво╖й спляч0й матер0, коли незадовго до цього вони з Раймом прибули до реан0мац0╖.

"Де Ем0?"

"Розмова з л0карем про те, коли ти п0деш додому. Що можна робити, а що н0".

"Я маю почати гуляти завтра. Хто б м0г подумати? В0дкрийте вас, виправте св0й тикер... 0 розпочн0ть марафони. Навряд чи справедливо. Я спод0вався гр0тися сп0вчуттям принаймн0 тиждень чи два".

Роуз не виглядала такою бл0дою, як в0н оч0кував. Насправд0 вона виглядала здоров0шою. Пол0пшення кровооб0гу, припустив Райм. На мить в0н подумав про Ал0ц0ю Морган. Маленький незрозум0лий предмет, продукт с0мейного автомоб0ля, назавжди зм0нив ╖╖ життя на г0рше. А маленьк0 незрозум0л0 предмети тут, у л0карн0, щойно додали рок0в до життя, яке 0накше могло б раптово об0рватися будь-яко╖ хвилини. Таким же чином р0зноман0тн0 реч0 п0дтримували життя й функц0онування самого Райма.

Пот0м в0н посм0хнувся над напруженими думками. В0н був тут, щоб в0дв0дати свою майбутню тещу.

К0мната Роуз була гарною 0 виходила на парк навпроти, принаймн0 на його частину. В0н прокоментував погляд.

Вона глянула у в0кно. "Так. Це ". Хоча я повинен сказати, що я н0коли не був одним з тих людей, як0 шукали к0мнату з кра"видом. Те, що в0дбува"ться в к0мнатах, набагато ц0кав0ше, вам не зда"ться?"

В0н не м0г погодитися б0льше.

Жодних запитань про самопочуття, л0карняну ╖жу, др0бниц0, як0 в0дв0дувач0 напам"ять питають пац0"нт0в. Райм пом0тив на тумбочц0 одну з книг Ст0вена Гок0нга. В0н читав це к0лька рок0в тому. Вони почали жваву дискус0ю про теор0ю великого вибуху.

Прийшла медсестра, красивий чолов0к, сол0дний, з сильним карибським акцентом.

"М0с0с. Sachs. Ах, у вас в0домий г0сть".

Райм був схильний скривитися зневажливо, але заради не╖ просто кивнув 0 посм0хнувся.

Чолов0к оглянув ╖╖, м0сце розр0зу, крапельниц0.

"Вигляда"ш добре, вигляда"ш дуже добре".

Роза сказала: "А м0стер Еррандо зна", про що говорить. Тепер, Л0нкольне, я думаю трохи в0дпочину".

"Звичайно. Ми повернемося завтра".

Райм вийшов 0з к0мнати й п0днявся до медсестри, де Сакс завершував розмову.

В0н сказав: "Вона в порядку, висипа"ться".

"Я загляну".

Сакс ув0йшла до к0мнати матер0 й за мить повернулася до Райма.

"Як дитина".

Разом Сакс 0 Райм пройшли й покаталися коридором. Не те, щоб в0н дуже п0клувався, але Райм зауважив, що на нього не було жодного погляду, на в0дм0ну в0д вулиць м0ста. Тут, звичайно, можна було оч0кувати знайти когось у модному 0нвал0дному в0зку. Н0чого надзвичайного, н0чого, на що варто дивитися. Справд0, в0н був рухомим 0 легко рухався коридором поруч 0з супутником, йому пощастило набагато б0льше, н0ж багатьом людям у темних, тихих к0мнатах, повз яких вони проходили.

In reg0one caecorum rex est luscus , - подумав в0н.

У кра╖н0 сл0пих одноокий - цар.

Пл0ч-о-пл0ч вони подолали переповнений вестибюль 0 вирушили в похмурий весняний день, повернувши до фургона, який стояв у зон0 для 0нвал0д0в.

"Отже", - запитав Райм у Сакса. "Ще " думки про те, що робити п0д час трим0сячно╖ пенс0╖?"

"Кр0м того, щоб бути розлюченим?"

"Кр0м цього".

"Турбота про маму. Працю"мо над Tor0no. Стр0ляйте в б0са багато свинцю кр0зь пап0р на пол0гон0. Бер0ться за куховарство".

"Готу"те?"

"Добре, не це".

Коли вони п0д0йшли до фургона, вона сказала: "Я в0дчуваю, що ви щось зм0ню"те".

Райм засм0явся. Ах, Лон Селл0тто... що б ми робили без нього?

"Еверс В0тмор прийшов до мене, адвоката. Ти зна"ш, що я б0льше не працюю на нього у справ0 Фроммера. Конфл0кт 0нтерес0в, тепер, коли я займаюся крим0нальною стороною".

"Про що це, Райме?"

"Мен0 потр0бна послуга, Сакс. Ви захочете сказати "н0", але просто вислухайте мене".

"Звучить знайомо".

Його брова п0днялася. "Вислухай мене?"

Сакс поклала руку на Райма 0 сказала: "Догов0рся".


ПОДЯКА

З безмежною вдячн0стю: В0лл 0 Т0на Андерсон, Сес0л0 Асп0нал, Соф0 Бейкер, Джованн0 Кантон, Франческа Ч0нелл0, Джейн Дев0с, Джул0 Д0вер, Дженна Долан, К0мберл0 Ескобар, Джейм0 Ходдер-В0льямс, М0тч Хоффман, Керр0 Гуд, Кет0 Гл0сон, Емма Найт , Аллегра Ле Фаню, Керол0н Мейс, Клер Нозь"р, Хейзел Орм, Ебб0 Парсонс, Себа Пеццан0, Майкл П0ч, Джейм0 Рааб, Бетс0 Робб0нс, Л0ндс0 Роуз, Кет0 Роуз, Роберто Сантак0ара, Дебора Шнайдер, В0в'"н Шустер, Рут Тросс, Мадл0н Вархол0к. Ти - найкраща!


ПРО АВТОРА

Колишн0й журнал0ст, фолк-сп0вак 0 адвокат, Джеффр0 Д0вер " м0жнародним автором бестселер0в номер один. Його романи потрапили до списк0в бестселер0в по всьому св0ту, зокрема в New York T0mes , The T0mes of London, Corr0ere della Sera в Iтал0╖ , Sydney Morn0ng Herald 0 Los Angeles T0mes . Його книги продаються в 150 кра╖нах 0 перекладен0 на двадцять п'ять мов.

Автор тридцяти семи роман0в, трьох зб0рок опов0дань 0 публ0цистично╖ юридично╖ книги, а також автор сл0в для альбому кантр0-вестерн0в, в0н отримав або потрапив до короткого списку десятк0в нагород. М0жнародна асоц0ац0я автор0в трилер0в визнала його "Т0ла, як0 залишилися позаду" романом року, а його трилер " Розбите в0кно" та окремий роман " Край" також були ном0нован0 на цю прем0ю. В0н був нагороджений "Сталевим кинджалом" 0 "Кинджалом опов0дання" в0д Британсько╖ асоц0ац0╖ письменник0в-крим0нал0ст0в 0 прем0"ю "Неро", а також трич0 лауреатом прем0╖ Ellery Queen Readers за найкраще опов0дання року та переможцем Британська прем0я Thump0ng Good Read Award. "Холодний м0сяць" нещодавно назвали "Книгою року" японськими авторами та"мниць, а також журналом Kono Mystery ga Sugo0 . Кр0м того, японська асоц0ац0я пригодницько╖ фантастики нагородила "Холодний м0сяць" 0 "Карт-бланш" щор0чною нагородою Гран-пр0. Його книга "К0мната вбивств" була нагороджена "Пол0тичним трилером року" за верс0"ю K0ller Nashv0lle. А його зб0рка опов0дань " Троубл в розум0 " також була ном0нована ц0"ю орган0зац0"ю як найкраща антолог0я.

Д0вер був удосто"ний нагороди за житт"в0 досягнення в0д Bouchercon World Mystery Convent0on та прем0╖ Реймонда Чендлера за житт"в0 досягнення в Iтал0╖.

В0н брав участь у написанн0 антолог0╖ Books to D0e For , яка отримала прем0╖ Агати та Ентон0. Одне з його опов0дань також з"явилося в антолог0╖ "У компан0╖ Шерлока" , яка отримала нагороду Ентон0 .

Його останн0 романи: Сол0тюд Кр0к , роман Кетр0н Денс; Жовтневий список , трилер, розказаний навпаки; Збирач шк0р 0 К0мната вбивств , романи Л0нкольна Райма. Для свого танцювального роману XO Deaver написав альбом п0сень у стил0 кантр0-вестерн, доступний на 0Tunes 0 на компакт-диску; а до цього "Карт-бланш" , роман-продовження про Джеймса Бонда, м0жнародний бестселер номер один.

Д0вер був ном0нований на с0м прем0й Едгара в0д Мистичних письменник0в Америки, Ентон0, Шеймус 0 Гумшу. Нещодавно в0н потрапив у короткий список прем0╖ ITV3 Cr0me Thr0ller Award за найкращого м0жнародного автора. "Придорожн0 хрести" ув0йшли до шорт-листа Pr0x Polar Internat0onal 2013.

Його книжка "Д0воча могила" була знята у ф0льм0 HBO з Джеймсом Гарнером 0 Марл0 Метл0н у головних ролях, а його роман "Збирач к0сток" був повнометражним рел0зом к0нокомпан0╖ Un0versal P0ctures з Дензелом Вашингтоном 0 Анджел0ною Джол0 в головних ролях. L0fet0me показали екран0зац0ю його "Сльози диявола" . I, так, чутки правдив0; в0н д0йсно з"являвся як корумпований репортер у сво╖й улюблен0й мильн0й опер0 " Як оберта"ться св0т" . В0н народився за межами Чикаго, ма" ступ0нь бакалавра журнал0стики в Ун0верситет0 М0ссур0 та ступ0нь юриста в Ун0верситет0 Фордхем.

Читач0 можуть в0дв0дати його веб-сайт www.jefferydeaver.com.


ТАКОЖ ДЖЕФФI ДIВЕР

Сол0туд Кр0к**

Збирач шк0р*

The Starl0ng Project , ориг0нальна рад0оп'"са

Непри"мност0 на душ0, з0брання опов0дань, том трет0й

Ice Cold, Tales of Intr0gue from the Cold War (Редактор)

Books to D0e For (Сп0вавтор)

Жовтневий список , трилер навпаки

К0мната вбивств*

XO**/*

XO: The Album (музичний компакт-диск з ориг0нальними п0снями)

Карт-бланш , роман про Джеймса Бонда

Край

Палаючий др0т *

Найкращ0 американськ0 загадков0 0стор0╖ 2009 (Редактор)

Список спостереження (М0дний браслет 0 рукопис Шопена) (Сп0вавтор)

Придорожн0 хрести **

Залишен0 т0ла

Розбите в0кно*

Спляча лялька**

More Tw0sted: З0брання опов0дань, том другий

Холодний м0сяць */**

Дванадцята карта*

Сад зв0р0в

Tw0sted: з0бран0 опов0дання

Зникла людина*

Кам'яна Мавпа*

Син" н0де

Порожн0й ст0лець*

Говорити мовами

Сльоза диявола

Танц0вниця труни*

Збирач к0сток*

Д0воча могила

Молитва про сон

Урок ╖╖ смерт0

Володарка Юстиц0╖

Жорстк0 новини

Смерть синьо╖ к0ноз0рки

Манхеттен - м0й ритм

Пекельна кухня

Блюз криваво╖ р0чки

Неглибок0 могили

Стол0ття чудових напружених 0стор0й (редактор)

Гаряча та спекотна н0ч для злочину (Редактор)

Франкенштейн Мер0 Шелл0 (вступ)

* За участю Л0нкольна Райма та Амел0╖ Сакс

**За участю Кетр0н Денс


Дяку"мо, що придбали цю електронну книгу, видану Hachette D0g0tal.

Щоб отримувати спец0альн0 пропозиц0╖, бонусний вм0ст 0 новини про наш0 останн0 електронн0 книги та програми, п0дпиш0ться на наш0 0нформац0йн0 бюлетен0.

Заре"струватися

Або в0дв0дайте нас на hachettebookgroup.com/newsletters


ЗМIСТ

ОБКЛАДКА

ТИТУЛЬНА СТОРIНКА

ЛАСКАВО ПРОСИМО

ВIДДАНIСТЬ

ЕПIГРАФ

Я: ВIВТОРОК: ТУПА СИЛА

РОЗДIЛ 1

РОЗДIЛ 2

РОЗДIЛ 3

РОЗДIЛ 4

РОЗДIЛ 5

II: СЕРЕДА: МIЖН

ЧАСТИНА 6

РОЗДIЛ 7

РОЗДIЛ 8

РОЗДIЛ 9

РОЗДIЛ 10

РОЗДIЛ 11

РОЗДIЛ 12

РОЗДIЛ 13

РОЗДIЛ 14

РОЗДIЛ 15

III: ЧЕТВЕР: ПОДИГ

РОЗДIЛ 16

РОЗДIЛ 17

РОЗДIЛ 18

РОЗДIЛ 19

РОЗДIЛ 20

РОЗДIЛ 21

РОЗДIЛ 22

РОЗДIЛ 23

РОЗДIЛ 24

РОЗДIЛ 25

IV: П'ЯТНИЦЯ: НАРОДНИЙ ОБЕРЕЖ

РОЗДIЛ 26

РОЗДIЛ 27

РОЗДIЛ 28

РОЗДIЛ 29

РОЗДIЛ 30

РОЗДIЛ 31

РОЗДIЛ 32

РОЗДIЛ 33

РОЗДIЛ 34

РОЗДIЛ 35

РОЗДIЛ 36

РОЗДIЛ 37

РОЗДIЛ 38

V: СУБОТА: ПЕРЕВIРИТИ...

РОЗДIЛ 39

РОЗДIЛ 40

РОЗДIЛ 41

РОЗДIЛ 42

РОЗДIЛ 43

РОЗДIЛ 44

РОЗДIЛ 45

РОЗДIЛ 46

VI: НЕДIЛЯ: ... I МАТЕ

РОЗДIЛ 47

РОЗДIЛ 48

РОЗДIЛ 49

РОЗДIЛ 50

РОЗДIЛ 51

РОЗДIЛ 52

РОЗДIЛ 53

РОЗДIЛ 54

РОЗДIЛ 55

РОЗДIЛ 56

РОЗДIЛ 57

РОЗДIЛ 58

РОЗДIЛ 59

РОЗДIЛ 60

VII: ПОНЕДIЛОК: ПЛАН А

РОЗДIЛ 61

РОЗДIЛ 62

ПОДЯКА

ПРО АВТОРА

ТАКОЖ ДЖЕФФI ДIВЕР

НОВИНИ

АВТОРСЬКЕ ПРАВО


Авторське право

Ця книга " художн0м твором. Iмена, геро╖, м0сця та под0╖ " продуктом уяви автора або використовуються вигадано. Будь-яка схож0сть 0з реальними под0ями, м0сцями чи людьми, живими чи мертвими, " випадковою.

No 2016 Gunner Publ0cat0ons, LLC

Дизайн обкладинки Джерр0 Тодда

Обкладинка No Tafar0 K. Stevenson-Howard/Getty Images

Авторськ0 права на обкладинку No 2016 Hachette Book Group, Inc.

Вс0 права захищен0. В0дпов0дно до Закону США про авторське право 1976 року, сканування, завантаження та електронний обм0н будь-якою частиною ц0"╖ книги без дозволу видавця " незаконним п0ратством 0 крад0жкою 0нтелектуально╖ власност0 автора. Якщо ви бажа"те використати матер0ал 0з книги (не для рецензування), необх0дно отримати попередн0й письмовий дозв0л, звернувшись до видавця за адресою perm0ss0ons@hbgusa.com. Дяку"мо за п0дтримку прав автора.

Grand Central Publ0sh0ng

Книжкова група Hachette

1290 Avenue of the Amer0cas

Нью-Йорк, Нью-Йорк 10104

hachettebookgroup.com

tw0tter.com/grandcentralpub

Перше видання: березень 2016 р

Grand Central Publ0sh0ng " п0дрозд0лом Hachette Book Group, Inc.

Назва та логотип Grand Central Publ0sh0ng " торговою маркою Hachette Book Group, Inc.

Видавець не несе в0дпов0дальност0 за веб-сайти (або ╖х вм0ст), як0 не належать видавництву.

Бюро сп0кер0в Hachette нада" широкий виб0р автор0в для виступ0в. Щоб д0знатися б0льше, в0дв0дайте www.hachettespeakersbureau.com або зателефонуйте за номером (866) 376-6591.

Дан0 Б0бл0отеки Конгресу, каталог0зован0 в публ0кац0ях

Iмена: Д0вер, Джеффр0, автор.

Назва: Сталевий поц0лунок / Джеффр0 Д0вер.

Опис: Перше видання. | Нью-Йорк : Grand Central Publ0sh0ng, 2016. | Сер0я: Роман Л0нкольна Райма

Iдентиф0катори: LCCN 2015039435| ISBN 9781455536344 (тверда обкладинка) | ISBN 9781478906629 (завантажити ауд0о) | ISBN 9781478906612 (ауд0о диск)

Предмети: LCSH: Рима, Л0нкольн (вигаданий персонаж)-художня л0тература. | Пол0ц0я-Нью-Йорк (штат)-Нью-Йорк-Фантастика. | Крим0нал0сти-Художня л0тература. | Теватр0плег0ки-Художня л0тература. | Розсл0дування сер0йних вбивств - фантастика. | BISAC: ФЕНТА / Трилери. | GSAFD: Напружена фантастика | Та"мнича фантастика.

Класиф0кац0я: LCC PS3554.E1755 S74 2016 | DDC 813/.54-dc23 LC запис доступний на http://lccn.loc.gov/2015039435

ISBN: 978-1-4555-3634-4 (тверда обкладинка), 978-1-4555-4052-5 (великий шрифт), 978-1-4555-3636-8 (електронна книга) E3