# "В╕йна" - страшне, прокляте слово, хоч як його не вимовляй

Дмитрий Игоревич Соколов

На украинском

Машинер╕я ╕ танки

Ганяли лугом залюбки...

Занесло пилюкою ф╕ранки!..

Подохли в неб╕ голубки!..


Цей жах, цей сум, цей плач,

Це все й не т╕льки - це в╕йна!

Кожен диктатор - це палач,

Тож навтьоки кр╕зь море терна!


В╕йна - це вбивство тисяч,

В╕йна - сльоза м╕льйон╕в!

Влад╕ за в╕йни люд "в╕ддяч",

Це вона, вона ╖сть серця народ╕в!


В ус╕ часи точились в╕йни,

За примарн╕, дивн╕ меж╕...

╤ зараз, беручи приклад з давнини,

Б"ють, руйнують гарн╕ веж╕!


Низький укл╕н простому люду,

Що свою маленьку вежу захистив!..

Не чинам, панам, та бруду!..

Дякую народу! Що як й я свободу полюбив!


Ви гляньте на поля,

Погляньте на степи!

Ось там була петля,

А тут гроби, гроби...


Все йде по колу, кувирком,

Ми?.. Ми не вчимось...

В╕йною знов, як кип"ятком,

Не под╕лив знов щось!


Окоп метр на два - о це доля солдата,

Бо лише грош╕ за слова - мета депутата!