# В╕йна ╕ мир. (Опов╕дання в чотирьох листках)

Ihor Zinkevych

Коротке гумористичне опов╕дання про протистояння в╕дставного генерала-дачника ╕ згра╖ кабан╕в. При╓много читання! :) Фото для обкладинки: автор andreas N з сайту Pixabay.

Вадим Петрович Сивоконь був людиною в╕йськовою. ╤ не просто за посадою, а за покликанням, голосом душ╕ так сказати. Але прийшов той час, коли в дол╕ в╕йськового, як гр╕м з ясного неба, прозвучало те, найб╕льш страшне, слово. Н╕, це не смерть. Це - пенс╕я!

Випивши половину запас╕в подарункових набор╕в алкоголю, з╕браних за всю кар"╓ру (а там було дуже багато всього), генерал у в╕дставц╕ не знав чим себе зайняти в тому, ╕ншому, житт╕. Житт╕ без ранкового шикування ╕ колон на марш╕. В╕н був тут чужим ╕ безпорадним.

Петрович найб╕льше боявся двох речей: перша - це невиконання наказу, ╕ друга - телефонного дзв╕нка. Н╕, не в╕д головнокомандуючого, з ним Сивоконь м╕г вир╕шити будь-яке питання, ╕ не в╕д ж╕нки, з нею в генерала невир╕шених питань не було. А боявся в╕н, коли телефонувала його доця.

Доця, до слова кажучи, хоч ╕ була ж╕нкою уже далеко за тридцять, завжди залишалася для нього найб╕льш незахищеним тилом, удар по якому генерал навряд чи би пережив.

Так от, саме в цей час вона ╕ зателефонувала:

- Слухаю. Генерал Сивоконь на зв'язку.

- Тату, ти ж уже на пенс╕╖. Переставай, як папуга, той св╕й оф╕ц╕ал тараторити.

- Так точно.

- Слухай, в мене для тебе ╕дея ╓. Не хочеш на дачу з"╖здити? Розв╕╓шся там трохи, пом╕дори посадиш. Тим б╕льше, мама говорила тоб╕ ╕ так н╕чим зайнятися.

- Ясно. Прийняв до виконання, - в╕дпов╕в в╕н ╕, поклавши слухавку, в╕дразу направився в гараж.

З╕бравши все необх╕дне, попрощався з ж╕нкою ╕ ви╖хав у напрямку заданого квадрату.

---

Сама по соб╕ дача являла собою слабо укр╕плену, одноповерхову буд╕влю з невеликим горищем.

Прибувши на м╕сце, Петрович пров╕в рекогносцировку, тобто досл╕дження м╕сцевост╕ на предмет визначення пан╕вних висот ╕ тактично правильного розм╕щення техн╕ки. Риття траншей ╕ бл╕ндаж╕в поки вир╕шено було в╕дкласти задля попередження виявлення ворогом укр╕плених позиц╕й ╕ досягнення ефекту неспод╕ванки.

Авто п╕д╕гнав поближче до будинку ╕ накинув на нього брезент. П╕сля чого направився виконувати поставлен╕ кер╕вництвом завдання.

Вийшовши на город, пом╕тив в метрах двохстах "зеленку", як найб╕льш в╕рог╕дний шлях п╕дходу ворога до позиц╕й.

Весь день в╕н садив картоплю ╕ пересаджував з горщик╕в куплен╕ на базар╕ пом╕дори ╕ перець. Вже коли смеркалося, вир╕шив ще раз об╕йти позиц╕╖.

Майже д╕йшовши до меж дачно╖ д╕лянки ╕ городу, спинився. Р╕зкий запах ╕ сл╕ди в╕д пар копит на польов╕й стежц╕, явно св╕дчили про недавн╓ проходження тут диверс╕йно-розв╕дувально╖ строкато╖ групи противника. Б╕льше того, шлях був вм╕ло зам╕нований ворожою групою рясно розкиданими повсюди випорожненнями кабан╕в. Серце забилося част╕ше, а р╕вень адренал╕ну зашкалював. ╤нту╖ц╕я не п╕двела: ворог уже тут, близько.

---

Майже не засинаючи вноч╕ ╕ лежачи на горищ╕, в╕в спостереження з б╕нокля, виглядаючи з невеликого в╕конця. Лише пару раз╕в заприм╕тив зграю задертих догори хвост╕в на краю л╕су. Стало б╕льш н╕ж очевидно: противник згрупову╓ сили ╕ готу╓ вилазку.

Весь день Петрович копав р╕в навколо зас╕яного картоплею городу, замаскувавши два м╕сця з глибокими ямами. Повн╕стю обезсилений, в╕н прил╕г на горищ╕, не випускаючи з рук б╕нокль.

---

Вранц╕ прокинувся в╕д свинячого виску ╕ з╕рвався з м╕сця. За тих пару ранкових годин зграя кабан╕в встигла викорчувати майже вс╕ саджанц╕ овоч╕в ╕ п╕д╕йти впритул до перших рядк╕в картопл╕.

Здалеку заприм╕тивши дачника, диверсанти посп╕хом зникли в напрямку л╕су, залишивши п╕сля себе лише огризки штурпак╕в пом╕дор╕в ╕ перцю.

---

Стало зрозум╕лим, що пора вжити б╕льш сутт╓вих заход╕в ╕ ╜рунтовн╕ше укр╕пити позиц╕╖. Зробивши пару дзв╕нк╕в, генерал вже оч╕кував на групу в╕йськових ╕нженер╕в, як╕ прибули по об╕д╕ ╕ оперативно встановили по периметру стовпц╕, обтягши все металевою с╕ткою.

Ближче до вечора, Петрович "обмив" з фах╕вцями нов╕ спорудження ╕ т╕ посп╕хом вирушили в напрямку розташування ╖х частини.

Задоволеним поглядом генерал охопив свою неприступну "Трою" ╕ з горд╕стю зайшов до будинку. Нарешт╕ можна було досхочу виспатися.

---

Ранкова картина п╕дритих ╕ повалених стовпц╕в ввела в шок Сивоконя. Троя впала. Впала до н╕г... Н╕, не так. Впала до ратиць незчисленних полчищ ворога. Навкруги валялася викопана ╕ погризена картопля...

Проте н╕ одна сльоза не скотилася з мужнього лиця. Генерал тримав все у соб╕, як ╕ належить во╖нам. Н╕, в╕н цього не пробачить, за кожен пом╕дор, за кожну картоплину ворог в╕дпов╕сть сповна.

Потр╕бно було щось радикальне. Настала тепер його черга пройти в тил ворога. З"╖здивши додому, прив╕з помпову рушницю, з якою ╕ попрямував до л╕су.

---

Ще здалеку заприм╕тив зграю кабан╕в. Визначивши напрямок порив╕в в╕тру, став обходити позиц╕╖ ворога. Рядовий особовий склад Петровича не ц╕кавив, в╕н хот╕в знешкодити оф╕цер╕в, а при слушн╕й нагод╕ ╕ самого головнокомандувача-с╕кача.

Та при спроб╕ наближення, генерал потрапив у п╕дступну зас╕дку. Н╕, це була не пан╕ка, а ч╕тко спланований тактичний в╕дступ з метою перегрупування ╕ контрнаступу. Проте перегрупування пройшло на дерев╕, хоча не так. То було блискавичне заняття пан╕вно╖ висоти, для подальшого контролю д╕й ╕ стримання просування ворога.

Так, сидячи на дерев╕ ╕ збираючи безц╕нн╕ розв╕ддан╕, генералу довелося дочекатися ранку.

---

Наступного дня було однозначно вир╕шено п╕дключити додатков╕ сили, важку артилер╕ю, так сказати, так як власними досягти поставлених ц╕лей не вдалося через концентрац╕ю сил противника на даному напрямку.

З област╕ при╖хало дв╕ машини десантник╕в-мисливц╕в, як╕ до вечора з усп╕хом зачистили прилеглу частину л╕су.

Ц╕лий наступний тиждень Сивок╕нь насолоджувався смаком шашлику ╕ торжественно споглядав рядки заново посаджено╖ картопл╕.

---

Йшов час та генерал не збавляв пильност╕, те ╕ д╕ло встаючи о п"ят╕й ранку ╕ мон╕торячи в б╕нокль "зеленку". Та ворога пом╕тно не було. Б╕льше того, не було його пом╕тно нав╕ть восени ╕ п╕сля збору врожаю.

---

Йшла зима ╕ Петрович кожен день обдумував нов╕ вар╕анти укр╕плення позиц╕й та нанесення тактичних удар╕в по противнику.

Т╕льки з╕йшов сн╕г, в╕н в╕дразу ви╖хав у напрямку м╕сця минулор╕чних бойових д╕й.

Проте цього року в╕н знову н╕кого не заприм╕тив з б╕нокля. ╤ так два тижн╕ п╕дряд. Плюнувши спересердя ╕ зл╕зши з горища, генерал по╖хав у напрямку Мисливського господарства. А уже за день в╕н зустр╕чав машину з чотирма кл╕тками - одним с╕качем ╕ трьома самками, яких в╕дпустили в л╕с.

---

Десь через пару м╕сяц╕в в╕н пом╕тив в б╕нокль к╕лька задертих догори хвост╕в ╕ штук з двадцять рядового молодняка на окра╖н╕ л╕су. Адренал╕н знову п╕дскочив ╕ на лиц╕ Петровича з"явилася усм╕шка. Все починалося заново...